УХВАЛА
21 серпня 2025 року 
м. Київ 
справа № 200/1471/25
адміністративне провадження № К/990/34387/25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 200/1471/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліар Консалтінг» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліар Консалтінг» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України, в якому просило:
- визнати протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Донецькій області № 12468481/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468486/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468471/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468477/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468472/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468473/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468487/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468467/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468478/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468495/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468488/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468464/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468468/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468474/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468479/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468483/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468469/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468491/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468482/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468463/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468465/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468475/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468476/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468492/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468466/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468484/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468470/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468489/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468493/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468490/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468480/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468494/40673300 від 05 лютого 2025 року, № 12468485/40673300 від 05 лютого 2025 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліар Консалтінг» № 1 від 25 листопада 2024 року, № 2 від 26 листопада 2024 року, № 3 від 27 листопада 2024 року, № 4 від 28 листопада 2024 року, № 5 від 29 листопада 2024 року, № 1 від 02 грудня 2024 року, № 2 від 03 грудня 2024 року, № 3 від 04 грудня 2024 року, № 4 від 05 грудня 2024 року, № 5 від 05 грудня 2024 року, № 6 від 06 грудня 2024 року, № 7 від 06 грудня 2024 року, № 8 від 09 грудня 2024 року, № 9 від 12 грудня 2024 року, № 10 від 10 грудня 2024 року, № 11 від 10 грудня 2024 року, № 12 від 11 грудня 2024 року, № 13 від 11 грудня 2024 року, № 14 від 12 грудня 2024 року, № 15 від 12 грудня 2024 року, № 17 від 13 грудня 2024 року, № 18 від 16 грудня 2024 року, № 19 від 17 грудня 2024 року, № 20 від 18 грудня 2024 року, № 21 від 19 грудня 2024 року, № 22 від 20 грудня 2024 року, № 23 від 23 грудня 2024 року, № 24 від 24 грудня 2024 року, № 25 від 25 грудня 2024 року, № 26 від 26 грудня 2024 року, № 27 від 27 грудня 2024 року, № 2 від 30 грудня 2024 року, № 28 від 31 грудня 2024 року датами їх направлення.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2025 року, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження.
Водночас касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначених підстав для касаційного оскарження.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Водночас Верховний Суд звертає увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Крім того, звертаючись з касаційною скаргою скаржник посилається на те, що суди не надали повну оцінку усім доказам та обставинам справи. Ураховуючи те, що касаційна скарга містить посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, доводи щодо неповної оцінки доказів не можуть бути самостійною підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, суд звертає увагу на те, за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином, можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. 
Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.
Також скаржник зазначає, що справа становити суспільний інтерес, однак при цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
постановив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 200/1471/25 - повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  О. О. Шишов