Справа № 307/941/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       01 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді : Джуги С.Д.,
суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марич Іван Юрійович, на ухвалу судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року у складі судді Сойма М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,- 
в с т а н о в и в :
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства - повернуто позивачу.
Заперечуючи ухвалу суду,  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марич Іван Юрійович, подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати дану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у іншому складі, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що подання доказів можливе на наступних стадіях процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та в подальшому повертати позовну заяву позивачу. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21 березня 2025 року.
Проте, зазначених висновків суддя суду першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, які регулюють питання про залишення позовної заяви без руху та її повернення.
       Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим, зокрема, ст. 175, 177 ЦПК України.
       На підставі частин 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
       Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
       Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для повернення позовної заяви заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марич Іван Юрійович, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.
       Ухвалою судді Тячівського районного суду від 21 березня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху із зазначенням, що така подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме: 
       - в позовній заяві не зазначено поважних причин, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з даним позовом про визнання батьківства протягом одинадцяти років з дня народження дитини з врахуванням тих обставин, які зазначено в позовній заяві, що дитина проживає з позивачем з часу її народження, та не додано доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом;
       - до матеріалів позовної заяви не додано свідоцтво про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дійсним прізвищем матері, яке змінено після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
       Зазначеною ухвалою позивачу було надано строк на протязі п`яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків. 
       На виконання вимог ухвали 25 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Марич Іван Юрійович через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про усунення недоліків. 
       Ухвалою судді Тячівського суду від 26 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства - повернуто позивачу з підстав передбачених ст.185 ЦПК України, оскільки в установлений в ухвалі строк недоліки позовної заяви не усунуті.
Як зазначено в частинах 1,2 ст.185 ЦПК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
       Згідно з нормами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.
       Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Так, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя суду першої інстанції вказує на те, що в позовній заяві не зазначено поважних причин, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з даним позовом про визнання батьківства протягом одинадцяти років з дня народження дитини з врахуванням тих обставин, які зазначено в позовній заяві, що дитина проживає з позивачем з часу її народження, та не додано доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом; до матеріалів позовної заяви не додано свідоцтво про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дійсним прізвищем матері, яке змінено після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
       Однак, приписи ст.175 ЦПК України вимагають від позивача зазначати лише виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, що позивачем дотримано. 
Право обґрунтовувати в позові свої вимоги та зазначати певні докази на підтвердження обставин, які вказані в позові, є диспозитивне право позивача, гарантоване цивільно - процесуальним законом.
Питання щодо якості такого викладу (чіткість, обґрунтованість, доведеність), оцінка таким обставинам, а також наявність чи відсутность порушення прав позивача судом не може вирішуватись на стадії відкриття провадження у справі.
Отже, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, суддя не вправі вирішувати питання обгрунтованості позовних вимог, оскільки кожна сторона вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, при цьому вирішення питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог та сама оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.
Окрім того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддя суду першої інстанції вказує про необхідність обґрунтування поважності причин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду з даним позовом та зазначає, що позивачем не додано доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Так, згідно зі статтею 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України). 
       Аналіз вказаної норми, свідчить про те, що за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони, і така заява вирішується в судовому засіданні при розгляді справи по суті. При цьому, якщо жодна зі сторін не заявить про сплив позовної давності, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність, навіть якщо фактично строк минув. 

При цьому, лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес позивача порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.
В даному випадку, вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі суддя суду першої інстанції фактично дає оцінку стосовно строків позовної давності, чим порушив норми процесуального права.
На дані обставини суддя суду першої інстанції уваги не звернув, а допущене суддею порушення норм процесуального права при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху призвело до постановлення помилкової ухвали щодо повернення позовної заяви.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За вказаних обставин, ухвала судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Разом з тим, з врахуванням того, що в апеляційній скарзі ставиться питання про направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі в іншому складі, при цьому, апеляційний суд керується положеннями ст.374 ЦПК України, відповідно до п. 6 ч. 1 якої, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Передбачених ЦПК України підстав для передачі справи на розгляд іншому складу суду з матеріалів справи не вбачається і такі відсутні, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними і не заслуговують на увагу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марич Іван Юрійович, задовольнити частково.
Ухвалу судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року - скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: