УХВАЛА 
26 червня 2025 року                                                        
м. Київ
справа № 490/6717/23
провадження № 61-7557ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року в провадженні за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Т. Г.,
ВСТАНОВИВ: 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 10 червня 2025 року звернувся з апеляційною скаргою.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена суддею одноособово, копія якої була доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 21 липня 2023 року.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявником не наведено виключних обставин пропуску процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а тому відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.
У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду, яке ухвалено залежним судом.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року подана заявником 10 червня 2025 року, тобто після спливу більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
ОСОБА_1 отримав копію ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року шляхом доставлення до його електронного кабінету 21 липня 2023 року.
Вказані обставини, належно встановлені апеляційним судом, заявником не спростовано та відповідних доводів з цього приводу касаційна скарга не містить.
З огляду на вказані обставини, враховуючи, що апеляційну скаргу подано після спливу одного року (понад 22 місяця) з моменту винесення оскаржуваного судового рішення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить підтвердження наявності обставин, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні.
Довід касаційної скарги, що його апеляційна скарга на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2025 року розглянута залежним судом, Верховний Суд відхиляє, оскільки жодних обґрунтованих доводів, що справу № 490/6717/23 розглянуто і вирішено неповноважним складом суду заявником не зазначено.
ОСОБА_1 не наведено жодних обставин, які свідчать, що справу № 490/6717/23 розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, а саме:
справу розглянув суд, який не має права на її розгляд за територіальною або предметною підсудністю;
склад суду включав суддю, строк повноважень якого закінчився;
склад суду включав особу, яка не є суддею цього суду, або суддю, який вже брав участь у розгляді справи;
справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ;
склад суду змінено безпідставно під час розгляду справи;
справу, яка має розглядатися колегіально, розглянув суддя одноособово.
Інших доводів щодо законності ухвали апеляційного суду касаційна скарга не містить.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року є необґрунтованою.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року в провадженні за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Т. Г.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                        Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян