Справа № 369/9899/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9832/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Фінагеєва І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 серпня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                                Крижанівської Г.В., 
суддів                                                 Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Перепелюка Олега Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року, постановлену у м. Києві у складі судді Фінагеєвої І.О., повний текст якої виготовлено 13 березня 2025 року, у справі № 369/9899/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Просила визнати за нею право власності на частину поліпшення квартири АДРЕСА_1 , виділити поліпшення вказаної квартири у власність ОСОБА_2 та стягнути з нього на її корить 600 000,0 грн. компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на це майно, визнати за нею право власності на частину автомобіля Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_1 , виділити вказаний автомобіль у власність ОСОБА_2 та стягнути з нього на її користь 50 000,00 грн. компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на це майно.   
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачці десятиденного строку для усунення недоліків заяви.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнано неподаною та повернуто позивачці.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, адвокат Перепелюк О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 подано позовну заяву про поділ спільного сумісного майна, яка обґрунтована тим, що за час шлюбу та ведення спільного господарства вона та відповідач спільними зусиллями та за спільні кошти здійснювали ремонт у квартиру АДРЕСА_1 , встановлювали сантехніку, меблі та побутову техніку, купували інші предмети оздоблення. В результаті проведених за час шлюбу ремонтних робіт квартира зазнала істотних поліпшень та істотно (значно) збільшилась у вартості порівняно до свого первісного стану. Вказує, що у відповідачки відсутній доступ до квартира та автомобіля, та відсутні документи, необхідні для поділу спільного сумісного майна. В зв`язку з цим, одночасно з позовом ОСОБА_1 подано до суду клопотання про витребування доказів для забезпечення проведення експертизи вартості спірного майна. Проте, вказане клопотання судом не розглянуто. Враховуючи викладене, вважає, що суд першої інстанції дійшов пилкового висновку про визнано неподаною та повернення ОСОБА_1 позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка повинна була зазначити ціну позову, виходячи із дійсної ринкової вартості майна, та надати квитанцію про сплату судового збору на загальну суму, що відповідало заздалегідь встановленій оцінці майна, на яке позивачка просила визнати право власності. При цьому позивачці надавався достатній час для усунення встановлених судом недоліків. Об`єктивних перешкод для визначення ціни позову позивачкою не наведено.
Колегія суддів вважає, що така ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню. Судом першої інстанції порушено норми процесуального права.
Позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з ч. 3 вказаної статті позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. 
У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до вимог вказаної норми, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції має зазначити в ухвалі недоліки позовної заяви та яким чином такі недоліки мають бути усунені. 
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції вказав, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України подана позовна заява не містить зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, та обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються. Також суд першої інстанції роз`яснив, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності. Відповідних висновків про оцінку нерухомого та рухомого майна подружжя (транспортного засобу) матеріали справи не містять. Вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.
Разом з тим, в ухвалі від 19 червня 2024 року суд першої інстанції не зазначив яким саме чином ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви не може вважатися обґрунтованою.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог вказаної ухвали представник ОСОБА_1 10 вересня 2024 року подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що замовити звіт про дійсну вартість спірного майна не має можливості у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та документів технічного характеру, оскільки вони знаходяться у відповідача. Таким чином, зважаючи на те, що визначити ціну позову на теперішній час неможливо, позивачка зазначає ціну позову, яка є орієнтовною і під час розгляду справи буде заявляти клопотання про призначення відповідних експертиз. 
При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , остання вказала ціну позову, яка становить 650 000,00 грн. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом статей 13 та 175 ЦПК України зазначаючи ціну позову, позивач не зобов`язаний обґрунтовувати у позовній заяві наведену ним ціну позову, визначення предмета, ціни позову та змісту позовних вимог є виключною компетенцією позивача. Суд першої інстанції не вправі вдаватися до примусу позивача до зміни предмету, ціни позову та змісту позовних вимог шляхом залишення позову без руху.
При цьому, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів вартості майна при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Водночас, аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.
Відтак, у суду першої інстанції були відсутні достатні підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Перепелюка Олега Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді