Головуючий І інстанції: А.Б. Головко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. 	Справа № 440/12636/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039  по справі № 440/12636/24
за позовом              Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до              Головного управління ДПС у Полтавській області ,              Державної податкової служби України                     
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області,  Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10952324/3121118595 від 24.04.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 27.02.2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 27.02.2024 року, складену фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , датою її фактичного подання.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 позовну заяву задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування  в Єдиному реєстрі податкових накладних від 24.04.2024 №10952324/3121118595.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну фізичної особи - підприємця   ОСОБА_1  №  3 від 27.02.2024 року датою її фактичного подання.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області  на користь фізичної особи - підприємця   ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Відповідач, Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у справі № 440/12636/24 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.  
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач послався на те, що суд першої інстанції обмежився перевіркою формального дотримання платником податкового законодавства без надання будь-якої правової оцінки доводам відповідача. Зокрема, апелянт вказує на те, що платником було надано видаткову накладну від 27.02.2024 №3 па реалізацію сої, яка складена з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІУ від 16.07.1999 та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, а саме первинний документ, який став підставою виписки податкової накладної, не містить обов`язкових реквізитів (не розшифровано підпис отримувача). Крім цього, у товарно-транспортних накладних на відвантаження сої №3, №3/1 від 27.02.2024 вказано пункт розвантаження «Черкаська обл., м. Чорнобай вул. Центральна,2», яка відсутня в об`єктах оподаткування покупця.
Також, відповідач – ГУ ДПС у Полтавській області діяв відповідно до приписів податкового законодавства, забезпечуючи виконання покладених на контролюючий орган функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права.
Сторони не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 4 ст. ст. 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець та є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами. 
27.09.2023 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Постачальником) та Приватним підприємством  "БУД МАРКЕТ СВ" (Покупцем), укладений договір  поставки №27092307/2 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію – сою власного виробництва, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем і вказаних у Договорі, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату товару.
27 лютого 2024 року на виконання Договору фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1  реалізовано ПП  "БУД МАРКЕТ СВ"  27,834 т. сої на загальну суму 473 177,98 грн., в. т.ч. ПДВ 58 109,58 грн., про що складена видаткова накладна від 27.02.2024 року № 3.
За першою подією – відвантаження товару позивачем складено податкову накладну № 3 від 27.02.2024 року на загальну суму 473 177,98  грн., у тому числі ПДВ – 58 109,58 грн., яку надіслано  на реєстрацію.
За результатами реєстрації податкової накладної платником податку отримано квитанцію, де зазначено, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної № 3 від 27.02.2024 року  зупинено. Обсяг постачання товару/послуги 1201 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів. Запропоновано надати пояснення та копії документів. 
Позивачем складено та подано до ГУ ДПС у Полтавській області повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено. 
Комісією ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 24.04.2024 №10952324/3121118595 про відмову у реєстрації податкової накладної  в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку з наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. Додаткова інформація: До повідомлення платником надано видаткову накладну від 27.02.2024 року № 3 на реалізацію сої, яка не містить обов`язкових реквізитів, що передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995  року № 88, а саме: не розшифровано підпис відповідальної особи зі сторони отримувача.
Позивач, не погодившись із рішенням комісії Головного управління ДПС у Полтавській області, звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для  відмови у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №  3 від 27.02.2024 року, складеної позивачем.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до п.п. "б" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до абзацу першого п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Абзацами першим, другим п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН) відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).
Зокрема, п. 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.
Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165).
За визначенням п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
В силу приписів пункту 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (п. 8 Порядку № 1165).
Відповідно до п. 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Згідно з п. 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за N 1245/34213) затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п. 4 Порядку прийняття рішень № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Відповідно до п. 6 Порядку прийняття рішень № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.
Як передбачено п. 7 Порядку прийняття рішень № 520, письмові пояснення та копії документів платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За приписами п. 11 Порядку прийняття рішень № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства.
Аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів вважає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних та/або у повідомленні про надання додаткових пояснень, податковий орган зобов`язаний вказувати конкретні обставини, яких мають стосуватися пояснення платника податків та зазначати конкретні документи, які необхідно надати для того, аби реєстрація податкової накладної стала можливою.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами моніторингу поданої фізично особою-підприємцем ОСОБА_1 на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних спірної податкової накладної контролюючим органом позивачу було надіслано квитанції, у яких зазначено: "Документ збережено. Реєстрація зупинена. Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної в ЄРПН зупинено. Зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 1201, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково повідомлено: показник «D» = 2.8375%, «Рпоточ» = 0. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.  
Отже, реєстрацію поданої позивачем податкової накладної було зупинено через встановлення відповідності п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток №3 до Порядку №1165), підставою для зупинення реєстрації податкових накладних є обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі.
Відтак, аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки, мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.
Колегія суддів вказує, що відповідачем не наведено жодного розрахунку за п. 1 Критеріїв ризиковості, що не відповідає вимогам пп. 2 п. 11 Порядку № 1165.
Колегія суддів наголошує, що у квитанції не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків, лише зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 1201, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
Посилання контролюючого органу у квитанції на те, що обсяг постачання товару перевищує величину залишку обсягу придбання товару/послуги та обсягу його постачання, лише дублює положення пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, жодним чином не вказуючи на конкретну підставу для зупинення реєстрації поданих позивачем податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вживання податковим органом загального посилання на п. 1 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
У постанові від 29.06.2022 у справі № 380/5383/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не надало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.
Верховний Суд у справах № 640/11321/20, № 320/3484/21 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 Критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.
Зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.
В подальшому, позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про надання пояснень та копій документів на підтвердження реальності господарської операції з контрагентом.
Так, на підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, позивачем направлено контролюючому органу пояснення від 22.04.2024 та документи в підтвердження вчинення господарської операції.
У поясненнях від 22.04.2024 ФОП ОСОБА_1 зазначив, що він здійснює діяльність в галузі вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Площа орендованих земельних часток (паїв) складає 172,0657 га. У власності ФОП ОСОБА_1 наявна с/г техніка та інвентар, необхідні для здійснення частини циклу вирощування с/г культур, решта сільськогосподарських робіт здійснювалася орендованою технікою на підставі договору оренди транспортного засобу з екіпажем №1/2023 від 01 серпня 2023 року; Договору про проведення сільськогосподарських робіт № 07/23 від 11 травня 2023. Перевезення продукції відбувається найнятим транспортним засобом згідно Договору про надання послуг по перевезенню насіння сої №1/27-02/24 від 27 лютого 2024 року. Зібрана продукція зберігається у власному складі.
До пояснень позивачем було долучено Довідку про посіви площ та зібраний врожай у 2023 році Вих. №1 від 30.01.2024р; Договір про проведення сільськогосподарських робіт № 07/23 від 11.05.2023р; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №73 від 15.05.2023р; Рахунок-фактуру № 73 від 15.05.2023; Платіжна інструкція №723 від 13.10.2023 згідно рахунку №73 від 15.05.2023р.;Договір про надання послуг по перевезенню насіння сої № 1/27-02/24 від 27.02.2024р.; Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 27.02.2024р.; Рахунок на оплату №2 від 27.02.2024р.; Договір оренди транспортного засобу з екіпажем №1/2023 від 01.08.2023р.; Акт здачі-приймання наданих послуг №1 від 01.09.2023р; Додаток №1 до договору №1/2023 від 01.08.2023р, Акт приймання-передачі с/г техніки та навісного обладнання Виконавця на тимчасове відповідальне збереження Замовнику від 01.08.2023р.; Додаток №2 до договору №1/2023 від 01.08.2023р, Акт підтвердження Замовником доступу с/г техніки Виконавця до сільськогосподарських полів Замовника для надання послуг Виконавцем, від 01.08.2023р.; Додаток №3 до договору №1/2023 від 01.08.2023р, Акт повернення с/г техніки та навісного обладнання Виконавцю з тимчасового відповідального зберігання Замовником, від 01.08.2023р.; Рахунок №1 від 01.09.2023р.; Платіжну інструкцію №761 від 27.10.2023 згідно рахунку №1 від 01.09.2023р.; Договір купівлі-продажу №4 від 01.05.2023р.; Видаткову накладну №2 від 01.05.2023р.; Рахунок на оплату №2 від 01.05.2023р.; Договір поставки товару 33/76 від 09.01.2022р; Специфікацію №5 від 07.04.2023р; Додаток №4 до договору №33/76 від 09.01.2023р. Специфікацію №4 від 28.03.2023р; Товарно-транспортну накладну № 2175 від 28.03.2023р; Товарно-транспортну накладну № 2221 від 29.03.2023р; Товарно-транспортну накладну № 2825 від 10.04.2023р; Товарно-транспортну накладну № 2714 від 07.04.2023р; Рахунок на оплату по замовленню №2557 від 28.03.2023р; Рахунок на оплату по замовленню №3021 від 07.04.2023р; Видаткову накладну № 2175 від 28.03.2023р; Видаткову накладну № 2221 від 29.03.2023р; Видаткову накладну № 2714 від 07.04.2023р; Видаткову накладну № 2825 від 10.04.2023р.
Апелянтом не заперечується, факт отримання відповідачем вказаних пояснень, та їх зміст.
Отже, на момент прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних у контролюючого органу були пояснення позивача, та документи, долучені позивачем на власний розсуд  на підтвердження реальності здійснення господарських операцій.
Колегією суддів досліджені пояснення та долучені до них документи, що надавалися позивачем контролюючому органу у зв`язку з отриманням квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних № 3 від 27.02.2024.
Дослідивши документи що надавалися контролюючому органу на підтвердження реальності здійснення господарської операції, зазначеної у податковій накладній № 3 від 27.02.2024, колегія суддів зазначає, що надані документи та пояснення стосовно здійснених господарських операцій, містять достатні  відомості для підтвердження реальності здійснення господарських операцій.
Колегія суддів також зауважує, що при вирішенні питання про реєстрацію податкових накладних адміністративний суд також не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.
Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01.02.2023 у справі № 2240/2900/18.
Суд зауважує, що наявність або відсутність окремих документів, а також помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що відбувався фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.06.2022 року у справі № 803/1130/13-а та у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №804/7470/16.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що первинний документ, який став підставою виписки податкової накладної, не містить обов`язкових реквізитів, а саме, не розшифровано підпис отримувача, колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, видаткова накладна № 3 від 27.02.2024 (а. с. 28) містить підпис та печатку отримувача ПП  "БУД МАРКЕТ СВ".
Разом з тим, відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, положення статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не містять приписів про розшифрування підписів, що накладаються на документи. Крім того, зі змісту статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вбачається, що особистий підпис не є єдиним засобом ідентифікації особи. 
З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції, що податковий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів про ризиковість платника податку та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, а тому оскаржувані рішення відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є неправомірними та підлягають скасуванню.
Щодо посилань контролюючого органу на відсутність в об`єктах оподаткування покупця у товарно-транспортних накладних на відвантаження сої №3, №3/1 від 27.02.2024 пункту розвантаження «Черкаська обл., м. Чорнобай вул. Центральна,2» колегія суддів вважає за доцільне послатися на позицію Верховного суду, викладену у постанові від 07.12.2022 по справі №500/2237/20, відповідно до якої Верховний Суд зазначив, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Досліджуючи у цьому випадку спірну господарську операцію позивача на предмет її реальності, контролюючий орган вийшов за межі власних повноважень, які йому надані саме у межах процедури вирішення питання про реєстрацію податкової накладної, оскільки податковий орган має перевірити відомості податкової накладної та первинних документів на правильність та відсутність суперечностей лише за зовнішніми (формальними, очевидними) критеріями.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 травня 2024 року по справі № 400/11727/23.
Зауважень до змісту, форми та достовірності податкової накладної № 3 від 27.02.2024 року, у Комісії ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не виникло, а відтак відповідач на етапі розгляду питання щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 3 від 27.02.2024 року погодився з повнотою та достовірністю зазначених в ній реквізитів і відомостей.
Отже, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів про ризиковість здійснених операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем своєчасно, за встановленою формою та в повному обсязі, відповідно до приписів пункту 6 Порядку № 1165, пункту 5 Порядку № 520 і підпунктів 201.16.1., 201.16.2. пункту 201.16. статті 201 ПК України подано до ГУ ДПС у Полтавській області інформацію та документи, які підтверджують здійснення господарської операції та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.
Водночас, рішенням про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10952324/3121118595 від 24.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 27.02.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної ЄРПН з підстав надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Дослідивши вказане рішення, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом не конкретизовано в чому полягають порушення законодавства, допущені позивачем при складанні документів, Крім того, рішення містить у собі лише загальне посилання про надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, що в свою чергу не дозволяє встановити мотиви податкового органу, та конкретні підстави, що обумовили прийняття спірних рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10952324/3121118595 від 24.04.2024.
Таким чином, ГУ ДПС у Полтавській області в ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови в реєстрації спірних ПН в ЄРПН.
Питання реальності/нереальності господарських операцій повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 по справі № 500/2237/20.
Суд зауважує, що будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.
Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд, викладеною в постановах від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а, від 27.01.2022 у справі № 380/2365/21, від 18.05.2022 у справі № 500/3703/20.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та, як наслідок, наявність підстав для скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Полтавській області № 10952324/3121118595 від 24.04.2024 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 3 від 27.02.2024.
Обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 по справі № 440/12636/24 -  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло