ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/27631/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,  розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року в адміністративній справі №160/27631/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив:
- визнати протиправними дії органу Пенсійного фонду України щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на пенсію, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002р. по 01.06.2022р. в повному обсязі та проведенні розрахунку пенсії виходячи з суми доходів та відповідно перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальної системі оподаткування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 період зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002р. по 01.06.2022р. в повному обсязі та провести розрахунок пенсії виходячи з суми доходів та відповідно перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальної системі оподаткування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування до стажу, що дає право на пенсію, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002р. по 01.06.2022р. в повному обсязі та провести розрахунок пенсії виходячи з суми доходів та відповідно перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальної системі оподаткування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.08.2023 року з урахуванням зарахування до стажу, що дає право на пенсію, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002р. по 01.06.2022р. в повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року відмовлено у задоволені позову.
Позивач, не погодившись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
Обґрунтовано скаргу, зокрема тим, що відповідач не надав суду інформації про мінімальні суми страхових внесків, які належали до сплати щомісячно для того, щоб відповідний місяць був зарахований в повному обсязі, та відповідно про суми страхових внесків, які були сплачені позивачем і були нібито недостатні, менше ніж мінімальний, для зарахування страхового стажу в повному обсязі.
Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та з 21.08.2023 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
28.08.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період зайняття підприємницькою діяльністю з 13.05.2002 року по 01.06.2022 року в повному обсязі та провести розрахунок пенсії, виходячи з суми доходів та перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування.
Листом від 26.09.2024 року №52894-37939/С-01/8-0400/24 Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що згідно з частиною третьою статті 28 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. На підставі викладеного, зарахувати як повні місяці страхового стажу періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності, за який сплачено внески менше, ніж мінімальні, немає підстав. Період з 01.03.2020 по 31.05.2022 зараховано позивачу до страхового стажу у повному розмірі на підставі пункту 14-5 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV. За даними електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 , зарахований по 31.05.2022, складає 31 рік 11 місяців 8 днів. Розрахунок заробітку для обчислення пенсії взято за період з 01.07.2000 року по 31.05.2022 року. Обчислення заробітної плати здійснено із урахуванням 206 місяців, оптимізації відповідно до статті 40 Закону №1058-IV підлягав 51 місяць.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування в повному обсязі страхового стажу, звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Згідно зі статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 по 30 червня 2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 по 31 грудня 2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі – Порядок №22-1) встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.
Частиною третьою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:
ТП = Св : В, де:
ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;
Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як встановлено судом першої інстанції, позовні вимоги охоплюють період з 16.05.2002 року по 01.06.2022 року.
З долученої до матеріалів справи копії розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 за формою РС-право, виданої станом на час призначення позивачу пенсії, випливає, що страховий стаж позивача становить 34 роки 04 місяці 22 дні.
Зі вказаного розрахунку вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди: з 16.05.2002 року по 30.06.2002 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року.
Разом з цим, з долученої до матеріалів справи копії довідки за формою ОК-5 випливає, що за періоди з 16.05.2002 року по 30.06.2002 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року, які не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, відсутня інформація про сплату страхових внесків або взагалі, або у повному розмірі.
За викладених обставин, відповідачем правомірно не зараховано періоди з 16.05.2002 року по 30.06.2002 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року до страхового стажу позивача.
При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що підставою для зарахування страхового стажу є сплата страхових внесків, включаючи ведення підприємницької діяльності. 
На підставі вищезазначеного зарахувати як повні місяці страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності позивача, за який сплачено внески менше, ніж мінімальні, у відповідача були відсутні правові підстави.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем копії: довідок Пологівської МДПІ ДФС у Запорізькій області від 29.03.2011 року №2813/17, від 26.03.2013 року №263/1701, від 08.07.2014 року №425/10/1701, рішень Запорізького окружного адміністративного суду у справах №208/4411/18 та №808/9/16, свідоцтв про сплату єдиного податку від 26.06.2002 року за ІІІ – ІV квартали 2002 року, від 23.12.2003 року, витягу з реєстру платників єдиного податку від 03.01.2025 року, платіжних доручень: за 2010 рік, №31 від 25.02.2011  року, №88 від 05.05.2011 року, №185 від 29.09.2011 року, №02 від 13.01.2012 року, №34 від 01.03.2012 року, №208 від 23.12.2014 року, №19 від 18.02.2015 року не спростовують факт несплати або неповної сплати страхових внесків в спірні періоди, що виключає можливість їх зарахування відповідачем до страхового стажу.
Також, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що відсутність інформації про не притягнення позивача до відповідальності за несплату або неповну сплату страхових внесків не є доказом повної сплати позивачем страхових внесків за спірні періоди.
Так, з копії розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 за формою РС-право, виданої станом на час призначення пенсії слідує, що страховий стаж позивача становить  34 роки 04 місяці 22 дні.
Отже, відповідачем до страхового стажу позивача зараховані періоди підприємницької діяльності при обчисленні пенсії на підставі даних, наявних у Державному реєстрі застрахованих осіб.
Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/27631/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/27631/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.   
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко