ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 р.	Справа № 520/1266/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.,
представників сторін: позивача - Барчука А.В., відповідача - Ємельяненка М.С.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 27.03.25 року по справі № 520/1266/25
          за позовом           Інституту Іоносфери  
          до           Головного управління ДПС у Харківській області                   
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Інститут Іоносфери (далі по тексту – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – ГУ ДПС в Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 27 грудня 2024 року № 00716140706 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на 2 932 126 (два мільйони дев`ятсот тридцять дві тисячі сто двадцять шість) грн. 89 коп., з яких 902 192,89 грн - донарахованого податкового зобов`язання, 2 029 934, 00 грн -штрафних санкцій.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2024 року № 00716140706 (далі – ППР), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» на 2 932 126 грн 89 коп, оскільки в силу положень підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України позивач, як державна установа, для якої наукова та науково-технічна діяльність є основною, звільняється від сплати земельного податку.
В свою чергу, тимчасова відсутність у певні періоди часу включення Інституту Іоносфери до Державного реєстру наукових установ, яким надається державна підтримка, так само як і відсутність державної підтримки, не є підставою для позбавлення позивача пільг щодо сплати земельного податку, оскільки чинним законодавством не передбачено дотримання такої умови для звільнення від оподаткування.
Також, не проходження позивачем у встановлений Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII (далі по тексту -Закон № 848-VIII) та Порядком проведення державної атестації наукових установ та закладів вищої освіти в частині провадження такими закладами наукової (науково-технічної) діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2017 р. № 540 (далі по тексту – Порядок № 540), спосіб, не є підставою для позбавлення наукової установи статусу закладу освіти та, як наслідок, скасування передбачених статтею 282 ПК України пільг.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 по справі № 520/1266/25 адміністративний позов Інституту Іоносфери (вул. Кирпичова, буд. 16, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 14084302) до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області форми "Р" від 27.12.2024 № 00716140706.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) на користь Інституту Іоносфери (вул. Кирпичова, буд. 16, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 14084302) сплачений судовий збір у розмірі 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 00 коп.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі № 520/1266/25, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Інституту Іоносфери відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин по справі та ненадання належної оцінки аргументам учасників справи, що в силу  статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.
Наполягав, що відповідно до статті 12 Закону № 848-VIII, для застосування пільги зі сплати земельного податку по коду пільги 18010550, Інститут Іоносфери повинен бути включеним до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави. Разом з цим, під час перевірки, за наслідками дослідження первинних документів та наказів, встановлено, що позивача було включено до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави лише у періоди: з 23.09.2016 по 23.09.2018, з 25.06.2019 по 24.06.2020, з 04.09.2020 по 04.09.2021, з 28.10.2021 по 28.10.2022. А відтак, за період з 01.10.2018 по 31.05.2019 року, 01.07.2020 по 31.08.2020 року, 01.11.2022 по 31.12.2023 року, з січня по вересень 2024 року у позивача було відсутнє право на пільгу щодо сплати земельного податку, передбачене підпунктом 282.1.4 п. 282.1 ст. 282 ПК України, який поширюється виключно на періоди включення позивача до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави.
З урахуванням викладеного та того, що Зміївська міська територіальна громада Харківської області, на території якої розташовано Інститут Іоносфери, не включена до переліку територій активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, підстави для звільнення позивача зі сплати земельного податку за період з 01.11.2022 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 30.09.2024 - відсутні.
Зауважив, що Інститутом Іоносфери до перевірки не було надано будь-яких додаткових документів, які б свідчили про намір здійснення посадовими особами позивача дій, направлених на оформлення земельних ділянок відповідно до чинного законодавства з метою правильності нарахування та сплати земельного податку до бюджету. Отже, дії позивача є умисними, оскільки платник податків цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, зокрема в частині оформлення земельних ділянок згідно з чинним законодавством.
Повідомив, що ГУ ДПС не заперечує, що позивач повністю утримується за рахунок бюджетних коштів, проте Інститутом Іоносфери не дотримано першу умову для застосування пільги, а саме належність до закладів науки. Саме у періоди, коли позивач не знаходився у реєстрі наукових установ контролюючий орган і застосував штрафні санкції. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, а адміністративний позов таким, який не підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає скасуванню.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Переконував, що ПК України передбачено дотримання лише двох умов, за наявності яких, юридична особа користується пільгою щодо сплати податку для юридичних осіб: 1) належність до закладів науки; 2) повне утримання за рахунок коштів державного або місцевого бюджету. Оскільки, Інститут Іоносфери вказаним критеріям відповідає, він у повній мірі має право користуватись відповідною пільгою у період, що перевірявся.
Вкотре наголосив, що тимчасова відсутність у певні періоди часу включення платника податків до Державного реєстру наукових установ, яким надається державна підтримка, так само як і відсутність державної підтримки, не є підставою для позбавлення Інституту пільг щодо сплати земельного податку, передбачених ПК України.
На переконання позивача, Закон № 848-VIII, на відміну від ПК України, не відноситься до законів з питань оподаткування, а тому не може обмежувати визначене ПК України коло закладів науки, які звільняються від сплати земельного податку, в залежності від надання цим закладам державної підтримки, проходження державної атестації тощо. У зв`язку з цим, доводи контролюючого органу про надання права користуватися податковими пільгами лише науковим установам, яким надається підтримка держави, є безпідставними, оскільки ґрунтуються виключно на довільному тлумаченні норм Закону № 848-VIII, який в свою чергу не може змінювати чи скасовувати податкові пільги, передбачені ПК України.
Цитуючи положення статті 11 Закону № 848-VIII, зазначив, що результати державної атестації наукових установ використовуються органами, до сфери управління (відання) яких належать наукові установи, під час планування обсягу видатків державного бюджету для забезпечення діяльності таких наукових установ, формування тематики наукових досліджень та науково-технічних розробок таких наукових установ, розгляду питання продовження (дострокового розірвання) контракту з керівником наукової установи, розгляду питання щодо реорганізації, ліквідації наукової установи, однак жодним чином не впливають на застосування положень ПК України щодо пільг по сплаті податку для юридичних осіб.
Заперечуючи проти нарахування контролюючим органом штрафних санкцій на підставі пункту 123.2 та пункту 123.5 статті 120 ПК України, наголошував, що для притягнення до відповідальності за вказаною нормою необхідною умовою є встановлення контролюючими органами вини особи. 
Разом з цим, оскільки як протягом періоду, що входив до предмету перевірки, так і під час прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення, положення Податкового кодексу України не містять такої обов`язкової умови для отримання пільги зі сплати земельного податку, як внесення закладу науки до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, підстави для притягнення платника податків до відповідальності за порушення умов надання податкової пільги на підставі статті 123 ПК України – відсутні.
Контролюючий орган у наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 16.06.2025 проінформував, що оскільки з 01.10.2018 по 31.05.2019, з 01.07.2020 по 31.08.2020, з 01.11.2022 по 31.12.2023, з січня по вересень 2024 року позивача не було включено до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, що ним не спростовується, пільга зі сплати земельного податку по коду 18010550 – відсутня.
Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено порушення позивачем підпунктів 269.1.1.2 підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269, статті 271, підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України, пункту 52.4 та пункту 69.14 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що призвело до заниження податку на землю, та як наслідок, винесення спірного ППР.
24.06.2025 позивачем долучено до матеріалів справи додаткові пояснення, в яких зазначено, що саме лише включення наукової установи незалежно від форми власності до Державного реєстру не надає такій установі право на користування пільгою, передбаченою статтею 282 ПК України, тобто включення до Реєстру не означає, що на таку установу автоматично поширюється пільговий режим оподаткування. Наслідки включення наукових установ до такого Реєстру – надання державної підтримки науковим установам, а не отримання пільг з оподаткування. Надання додаткових пільг науковим установам, включеним до зазначеного Реєстру, має бути окремо передбачено податковим законодавством.
В судових засіданнях представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених у скарзі та додаткових поясненнях, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представник позивача в судових засіданнях проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Інститут Іоносфери зареєстровано 21.04.1992 за №14801200000025925 Департаментом реєстрації Харківської міської ради, код організації правової форми - 425 - державна організація (установа, заклад). Вид економічної діяльності: 72.19. Дослідження й експериментальні розробки у сфері з інших природних і технічних наук (основний).
Інститут Іоносфери перебуває на обліку Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - ГУ ДПС У Харківській області, контролюючий орган) за кодом суб`єкта господарювання за ЄДРПОУ: 14084302.
Спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Національної академії наук України № 889/364 від 19 червня 2024 року «Про реорганізацію Інституту іоносфери» прийнято рішення про припинення юридичної особи Інститут Іоносфери (код згідно з ЄДРПОУ 14084302) шляхом приєднання його до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (код згідно з ЄДРПОУ 02071180).
У зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора щодо припинення Інституту Іоносфери, на підставі наказу ГУ ДПС У Харківській області від 30.10.2024 № 4961-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Інституту Іоносфери (код ЄДРПОУ 14084302)», проведено документальну позапланову виїзну перевірку Інституту Іоносфери з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2018 по 12.11.2024, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску з 01.01.2011 по 12.11.2024.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Інституту Іоносфери складено Акт документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, від 03.12.2024 №54627/20-40-07-06-05/14084302 (далі - Акт перевірки).
Перевіркою встановлено, що Інститут Іоносфери неправомірно користувався пільгою по земельному податку як заклад науки за період, коли його не було включено до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, в результаті чого за відсутності прав на передбачену підпунктом 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 Податкового кодексу України пільгу, у періоди не включення до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, не у повному обсязі сплатив земельний податок, а саме, не нарахував та не сплатив земельний податок з юридичних осіб на загальну суму 902 192,89 грн.
Відповідно до висновків Акту перевірки (розділ IV) (пункт 1) перевіркою Інституту Іоносфери встановлено порушення: підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269, статті 271, підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України, із змінами та доповненнями, з урахуванням пункту пункту 52.4 та пункту 69.14 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що призвело до заниження податку на землю на загальну суму 902192, 89 грн, у т.ч. по періодах: за 2018 рік у сумі 1645, 92 грн, за 2019 рік у сумі 123886, 55 грн, за 2020 рік у сумі 49554, 62 грн, за 2022 рік у сумі 54510,08 грн, за 2023 рік у сумі 376119, 52 грн, за січень вересень 2024 року у сумі 296 476, 20 грн.
Позивач відповідно ПК України надав відповідні заперечення у зв`язку із незгодою з висновками перевірки і даними, викладеними в Акті перевірки, в частині висновків щодо заниження податку на землю.
Листом від 26.12.2024 за вих. № 62720/6/20-40-07-06-11 голові комісії з реорганізації Інституту іоносфери надана відповідь на заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки. За результатами розгляду заперечення платника податків, контролюючим органом встановлено, що перевірку проведено у відповідності до вимог діючого законодавства та прийнято рішення вважати висновки в акті перевірки такими, що відповідають чинному законодавству, заперечення такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 27.12.2024 № 00716140706.
Позивач, не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся з позовом до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки Інститут Іоносфери, який діє на підставі Статуту, затвердженого розпорядженням Президії НАН України від 09.10.2017 №13561610, є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, що заснована на державній власності, управління майном якого здійснює Міністерство освіти і науки України, належить до закладу науки відповідно до підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України, а відтак, на нього поширюється пільга, передбачена підпунктом 282.1.4 пункту 282.1 статті 281 ПК України. Вищенаведене, за висновком суду є підставою для скасування винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 27.12.2024 № 00716140706, яким неправомірно донараховано земельний податок позивачу за наявності у останнього права на пільгу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок різного тлумачення сторонами підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України у контексті визначення умов для застосування пільги зі сплати земельного податку. 
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано ПК України.
Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Згідно з підпунктом 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Положеннями статей 269, 270 ПК України передбачено, що платниками податку є, зокрема, землекористувачі. Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
В силу пункту 7.2 статті 7 ПК України, під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.
Відповідно до підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПК України, платник податків має право користуватись податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.
У розумінні пунктів 30.1, 30.2 та 30.9 статті 30 ПК України, податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п. 30.2 ст.30 ПК України.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом: 
а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;
б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;
в) встановлення зниженої ставки податку та збору;
г) звільнення від сплати податку та збору.
Пільги щодо сплати податку для юридичних осіб передбачено статтею 282 ПК України.
Так, в силу підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України, від сплати податку звільняються, зокрема:
дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади незалежно від форми власності і джерел фінансування, заклади культури, науки (крім національних та державних дендрологічних парків) (за умови використання за цільовим призначенням), освіти, охорони здоров`я, соціального захисту, фізичної культури та спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Таким чином, визначальними для звільнення від сплати земельного податку у спірних правовідносинах за підпунктом 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України є дві умови: 
1) належність до закладів науки; 
2) повне утримання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначення правових засад утворення та погашення державного і місцевого боргу врегульовано Бюджетним кодексом України.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.
Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку у сфері наукової і науково-технічної діяльності, створення умов для провадження наукової і науково-технічної діяльності, задоволення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку шляхом взаємодії освіти, науки, бізнесу та влади визначено Законом № 848-VIII.
Згідно із пунктом 16 частини 1 статті 1 Закону № 848-VIII наукова (науково-дослідна, науково-технологічна, науково-технічна, науково-практична) установа (далі - наукова установа) - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, утворена в установленому законодавством порядку, для якої наукова та (або) науково-технічна діяльність є основною.
Частиною 1 статті 7 Закону № 848-VIII передбачено, що в Україні діють наукові установи державної, комунальної та приватної форм власності, які мають рівні права у здійсненні наукової, науково-технічної та інших видів діяльності.
Комунальні наукові установи утворюються у формі комунальних підприємств.
Наукова установа діє на підставі статуту (положення) чи іншого установчого документа, що затверджуються в установленому порядку.
Наукова установа є юридичною особою та може мати статус неприбуткової організації.
В силу частини першої статті 8 Закону № 848-VIII державними науковими установами є наукові установи, засновані на державній власності.
Майно, що становить матеріально-технічну базу державної наукової установи, закріплюється за такою установою на основі права оперативного управління або господарського відання відповідно до організаційно-правової форми.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідно до Витягу з Реєстру не прибуткових установ та організацій, рішенням Головного управління ДПС у Харківській області № 601 від 22.12.2016 Інститут Іоносфери включено (повторно) з 22.12.2016 до Реєстру неприбуткових установ та організацій, код ознаки неприбутковості - 0048 - iншi юридичнi особи, діяльність яких відповідає вимогам, встановленим пунктом 133.4 статті 133 ПК України.
Інститут Іоносфери діє на підставі Статуту, затвердженого розпорядженням Президії НАН України від 09.10.2017 №13561610 (далі – Статут), відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 5.1 якого, Інститут підпорядкований Національній академії наук України та Міністерству освіти і науки України і є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, що заснована на державній власності та для якої наукова та науково - технічна діяльність є основною.
Уповноваженим органом управління майном Інституту є Міністерство освіти і науки України.
Фінансове забезпечення діяльності Інституту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що складаються з загального та спеціального (власні надходження) фондів державного бюджету, та його майнового комплексу.
Згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Інститут Іоносфери є державною установою з видами економічної діяльності: 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері природничих і технічних наук (основний).
Пунктом 2.1 Статуту передбачено, що основними завданнями Інституту є :
- організація і проведення науково-дослідних, дослідно-конструкторських, проектно-конструкторських, технологічних, пошукових та проектно-пошукових робіт відповідно до основних наукових напрямів діяльності та поточних (щорічних) планів наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок;
- проведення науково-технічних (експериментальних) розробок, що базуються на наукових знаннях, отриманих у результаті наукових досліджень чи практичного досвіду, з метою доведення таких знань до стадії практичного використання;
- надання науково-технічних послуг;
- проведення наукової і науково-технічної експертизи;
- підготовка наукових кадрів вищої кваліфікації через магістратуру, аспірантуру, докторантуру;
- забезпечення високої якості наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, систематичне накопичення і узагальнення наукових результатів, створення умов для реалізації творчих можливостей наукового колективу та соціальний захист працівників;
- збереження і розвиток наукової інфраструктури;
- інформування широкої громадськості про результати своєї наукової діяльності.
Отже, Інститут Іоносфери, який діє на підставі Статуту, та є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, що заснована на державній власності, управління майном якого здійснює Міністерство освіти і науки України, належить до закладу науки.
Також, колегією суддів встановлено, що відповідно до довідки Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області від 09.12.2024 № 03-51/1024 Інститут Іоносфери у 2018-2020 роках знаходився на обслуговуванні в управлінні як бюджетна установа, що повністю фінансується з державного бюджету, та мав бюджетні та не бюджетні (лікарняні) реєстраційні рахунки.
Згідно із довідкою від 09.12.2024 № 02-25-06/1456 Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області Інститут Іоносфери обслуговується в УДКСУ у Київському районі з 2021 року по 2024 рік знаходиться в мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Державного бюджету на 2021 -2024 роки та повністю фінансується з державного бюджету.
З наведеного слідує, що Інститут Іоносфери знаходиться в мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Державного бюджету та повністю фінансується з державного бюджету.
З урахуванням викладеного, оскільки Інститут Іоносфери належить до закладу науки, а також повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету, колегія суддів дійшла висновку про відповідність позивача визначеним у статті 282 ПК України ознакам для юридичних осіб, які звільняються від сплати податку.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що звільнення від сплати податку, яке передбачене статтею 282 ПК України, поширюється на позивача виключно у періоди включення Інституту Іоносфери до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 12 Закону № 848-VIII для надання державної підтримки науковим установам незалежно від форми власності, діяльність яких має важливе значення для науки, економіки та виробництва, створюється Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави.
Положення про Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави, розробляється у порядку, визначеному цим Законом, і затверджується Кабінетом Міністрів України.
Наукові установи незалежно від форми власності, що включені або претендують на включення до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, підлягають державній атестації.
Наукові установи включаються до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, строком до п`яти років у межах строку, визначеного за результатами державної атестації.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері наукової і науково-технічної діяльності, розміщує перелік наукових установ, включених до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, на своєму офіційному веб-сайті та забезпечує безоплатний доступ до нього.
Наукові установи, включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави:
1) користуються податковими пільгами відповідно до законодавства України;
2) не можуть змінювати наукову і науково-технічну діяльність на інші види діяльності;
3) зобов`язані не менш як 50 відсотків доходу від своєї діяльності спрямовувати на провадження наукової та (або) науково-технічної діяльності та розвиток матеріально-технічної бази, необхідної для проведення наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок.
Положеннями статті 11 Закону № 848-VIII передбачено, що з метою визначення ефективності діяльності наукових установ проводиться їх державна атестація.
Для наукових установ державної, комунальної форм власності, а також наукових установ, у статутних капіталах яких є частка, що належить державі, державна атестація проводиться в обов`язковому порядку не менше одного разу на п`ять років, для новоутворених - не пізніш як через три роки після утворення.
Для наукових установ інших форм власності державна атестація може бути проведена за ініціативою таких установ.
Порядок проведення державної атестації наукових установ розробляється в порядку, визначеному цим Законом, і затверджується Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення державної атестації наукових установ здійснюється їх оцінювання за такими напрямами:
1) забезпеченість науковими і науково-технічними кадрами;
2) стан матеріально-технічної бази;
3) якість наукової і науково-технічної діяльності - на основі експертної оцінки з використанням наукометричних та інших показників, що використовуються в міжнародній системі експертизи;
4) оцінка ефективності наукової і науково-технічної діяльності має здійснюватися відповідно до завдань наукової установи.
Результати державної атестації наукових установ використовуються органами, до сфери управління (відання) яких належать наукові установи, під час:
1) планування обсягу видатків державного бюджету для забезпечення діяльності таких наукових установ;
2) формування тематики наукових досліджень та науково-технічних розробок таких наукових установ;
3) розгляду питання продовження (дострокового розірвання) контракту з керівником наукової установи;
4) розгляду питання щодо реорганізації, ліквідації наукової установи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що метою включення наукової установи до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, є надання державної підтримки науковим установам, а проведення атестації наукової установи передбачено для визначення ефективності діяльності, однак не є визначальною умовою для надання пільг зі сплати земельного податку у розумінні підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 281 ПК України.
Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами позивача про те, що Закон № 848-VIII, на відміну від ПК України, не відноситься до законів з питань оподаткування, а тому не може обмежувати визначене ПК України коло закладів науки, які звільняються від сплати земельного податку, в залежності від надання цим закладам державної підтримки чи проходження державної атестації. 
Враховуючи те, що чинні положення ПК України не встановлюють такого критерію для надання науковій установі пільг зі сплати податку, як «включення до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави» або «не проходження атестації», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на позивача поширюється дія пільги, передбаченої підпунктом 282.1.4 пункту 282.1 статті 281 Податкового кодексу України, та як наслідок, протиправність податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2024 року №00716140706 та наявність підстав для його скасування, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
ПОСТАНОВИВ

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 по справі № 520/1266/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано  09.07.2025