ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/26498/21                                  Головуючий у 1-й інстанції:  Марич Є.В. 
                                                                                      Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
за участю секретаря          Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною та скасування довідки,  -
                                        В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати довідку №17/1-6467ра-21 від 17.08.2021 про результати таємної перевірки доброчесності прокурора Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_1 .
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання листа керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора від 28.04.2021 № 17/1/1-44290ВИХ-21, керівником Тернопільської обласної прокуратури у відповідності до наказу від 11.05.2021 № 38 призначено службове розслідування щодо можливої недоброчесності прокурора Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_1 .
За результатами проведення службового розслідування складено висновок, який 23.07.2021 затверджено керівником Тернопільської окружної прокуратури.
У відповідності до висновку службового розслідування комісією, серед іншого, прийнято рішення про направлення його із матеріалами розслідування до Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора, для вивчення в порядку, передбаченому п. 13 розділу ІІ Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України.
За результатами вивчення висновку та матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 прокурором відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури Управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції ОСОБА_2 складено довідку від 17.08.2021 №17/1-6467ра-21 про результати таємної перевірки доброчесності прокурора, яка є Додатком 2 до Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України.
Довідка №17/1-6467ра-21 від 17.08.2021 про результати таємної перевірки доброчесності прокурора погоджена начальником управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .
Згідно довідки від 17.08.2021 №17/1-6467ра-21 прокурор Чортківської окружної прокуратури Тернопіської області ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов таємну перевірку доброчесності.
Не погоджуючись із вказаною довідкою, вважаючи її протиправною та незаконною і такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана довідка складена на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, загальні права й обов`язки прокурора визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII).
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний щорічно проходити таємну перевірку доброчесності.
Таємну перевірку доброчесності прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних і окружних прокуратур проводять підрозділи внутрішньої безпеки в порядку, затвердженому Генеральним прокурором.
Наказом Генерального прокурора України від 16.06.2016 № 205 затверджено Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку підставою для проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних і місцевих прокуратур, слідчих прокуратури є вимоги частини п`ятої статті 19 Закону України «Про прокуратуру».
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку встановлено, що кожний прокурор з метою виконання вимог частини п`ятої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» зобов`язаний щороку до 01 лютого подавати до підрозділу внутрішньої безпеки власноруч заповнену анкету доброчесності прокурора за формою, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 16 червня 2016 року № 205 (далі - Анкета).
Подання прокурорами Анкет підлягає обліку у реєстрі таємних перевірок доброчесності прокурорів (додаток 1) (п.4 розділу ІІ Порядку).
Неподання, несвоєчасне подання Анкети прокурором без поважних причин або подання Анкети, у якій прокурор не підтверджує визначені нею твердження, свідчить про невиконання ним обов`язку, передбаченого частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про прокуратуру», та є підставою для притягнення його до відповідальності відповідно до законів (п.5 розділу ІІ Порядку).
Згідно з пунктом 8 розділу ІІ Порядку у разі одержання інформації, яка може свідчити про недостовірність (в тому числі неповноту) тверджень, поданих прокурором у Анкеті, та стосується конкретного прокурора і містить фактичні дані, що можуть бути перевірені, підрозділ внутрішньої безпеки у десятиденний строк з дати її отримання повідомляє відповідного керівника прокуратури про необхідність призначення службового розслідування з долученням отриманої інформації.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Порядку службове розслідування під час таємної перевірки доброчесності не призначається у таких випадках: 
- припинення трудових правовідносин з прокурором;
- якщо інформація, зазначена у пункті 8 цього розділу, вже була предметом іншого службового розслідування;
- якщо в інформації, зазначеній у пункті 8 цього розділу, повідомляється про дії (бездіяльність) прокурора, з дати вчинення якої минуло понад два роки.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Порядку керівник прокуратури зобов`язаний протягом семи робочих днів з дня отримання такого повідомлення в установленому порядку вирішити питання про призначення службового розслідування, про що повідомляє підрозділ внутрішньої безпеки для обліку.
Службові розслідування, призначені з метою перевірки недостовірності (в тому числі неповноти) тверджень, поданих прокурором у Анкеті, проводяться за участю уповноважених осіб (п. 12 розділу ІІ Порядку).
За приписами пункту 13 вказаного Порядку, висновок службового розслідування вивчається підрозділом внутрішньої безпеки протягом п`ятнадцяти робочих днів з дати надходження його копії. У разі відсутності підстав для скасування висновку уповноваженою особою складається довідка про результати таємної перевірки доброчесності прокурора (додаток 2), яка погоджується з керівником підрозділу внутрішньої безпеки та копія якої долучається до особової справи. В іншому разі підрозділ внутрішньої безпеки в установленому порядку ініціює питання скасування висновку службового розслідування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з вересня 2009 року, з грудня 2015 року обіймав посаду прокурора Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області, з березня 2021 року - прокурора Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області.
На виконання вимог частини п`ятої статті 19 Закону № 1697-VII та п.1 розділу II Порядку, 19.01.2021 ОСОБА_1 подано анкету доброчесності прокурора.
Наказом керівника Тернопільської обласної прокуратури від 11.05.2021 №38 призначено службове розслідування щодо можливого подання прокурором Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_1 недостовірних тверджень в анкеті доброчесності прокурора від 19.01.2021.
Підставою для призначення службового розслідування стала інформація Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора від 28.04.2021 № 17/1/1-44290вих-21.
Зокрема, за інформацією Генеральної інспекції, опрацюванням поданої анкети установлено, що ОСОБА_1 підтверджено, що він не вчиняв дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, не порушував обмежень, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції, сумлінно виконує обов`язки прокурора та неухильно дотримується Присяги працівника прокуратури.
Як вбачається з матеріалів службового розслідування, Комісією встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у серпні 2020 року керівником Генеральної інспекції подано до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів дисциплінарну скаргу стосовно ОСОБА_1 про вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого п. п. 5, 6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру», а саме за порушення вимог, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», систематичне порушення правил прокурорської етики.
За результатами перевірки вказаної дисциплінарної скарги Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів прийнято рішення від 05.11.2020 №267дп-20 про закриття дисциплінарного провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Водночас, у рішенні підтверджено наявність в діях позивача дисциплінарних проступків, передбачених п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Окрім того, згідно з інформацією Національного агентства запобігання корупції 07.08.2020 складено протоколи про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлено для розгляду до суду.
Згідно з інформацією, оприлюдненою в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішенням Чортківського районного суду від 10.11.2020 у справі №608/1651/20 закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 №13-р/2020.
Також, Комісією під час службового розслідування опрацьовано інформацію щодо надходження листів від Національного агентства запобігання корупції, адресованих ОСОБА_1 та встановлено, що Агентство неодноразово зверталось до позивача за отриманням необхідної інформації, але листи залишались ним без відповіді.
На думку Комісії, такі дії прокурора ОСОБА_1 свідчать про усвідомлення протиправності своїх дій та умисне ігнорування законних вимог центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, чим, на переконання Комісії, порушено вимоги статей 5, 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Наведені обставини вказують, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтвердилися.
При цьому, варто зазначити, що у ході таємної перевірки доброчесності, за результатами якої складено оскаржувану довідку від 17.08.2021, оцінювались дії прокурора ОСОБА_1. саме під час подання ним анкети доброчесності 19.01.2021.
Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що ним оскаржено рішення кадрової комісії від 05.11.2020 № 267дп-20 в судовому порядку та судом визнано протиправним та скасовано дане рішення, оскільки станом на час подачі анкети доброчесності прокурора вказане рішення кадрової комісії було чинним та не скасованим, а інформація зазначена в рішенні не спростована.
При цьому, позивач не заперечує того, що на момент подання анкети доброчесності, про вказане рішення Кадрової комісії йому було відомо.
Безпідставними є доводи апелянта щодо успішного проходження таємної перевірки доброчесності на підставі поданої заяви від 16.01.2020, оскільки подія якої стосувалась службова перевірка відбулась 25.09.2019, а отже повинна бути предметом перевірки лише на підставі раніше поданої заяви.
Зі змісту анкети доброчесності вбачається, що нею визначено період, за який подаються відповідні відомості, «За час перебування на посаді прокурора», цей період не обмежується конкретним часом вчинення / невчинення дій, твердження щодо яких необхідно підтвердити / не підтвердити.
Враховуючи відсутність будь-яких рішень уповноважених органів, якими констатовано факт вчинення ОСОБА_1 порушень, а також його незгоду з оцінкою вчинених ним дій як порушення, у тому числі висловлену ним під час дисциплінарного провадження, на момент подання анкети від 16.01.2020 неможливо було стверджувати про достовірність / недостовірність того чи іншого твердження. І лише після завершення процедури дисциплінарного провадження з`явились обґрунтовані підстави стверджувати, що він допустив такі порушення, про відсутність яких він потім зазначив в анкеті.
Безпідставними також є доводи апелянта щодо необґрунтованого зазначення у довідці про результати перевірки доброчесності від 17.08.2021 відомостей про недостовірність твердження, що він не порушував обмежень, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції.
У тексті рішення Кадрової комісії від 05.11.2020 № 267дп-20 наявні неодноразові посилання на Закон України «Про запобігання корупції», на статтю 19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, згідно з якою, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством. Крім того, у ньому зазначено, що наявність дисциплінарного проступку серед іншого підтверджується: постановою керівника Чортківської місцевої прокуратури про призначення групи прокурорів від 25.09.2019 у кримінальному провадженні, де ОСОБА_1 визначено старшим групи прокурорів; клопотанням старшого слідчого СВ Чортківського ВП, погодженого прокурором ОСОБА_1 30.10.2019 про тимчасовий доступ до речей і документів в приміщенні Чортківської міської ради; ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду від 31.10.2019 якою клопотання слідчого погоджене з прокурором ОСОБА_1 щодо проведення тимчасового доступу до речей та документів у приміщенні Чортківської міської ради задоволено.
Також, колегією суддів не беруться до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що Генеральною інспекцією прийнято рішення всупереч рішенню одинадцятої кадрової комісії про проходження ним атестації від 21.12.2020, оскільки процедура оцінки відповідності критеріям доброчесності прокурора атестаційних комісій та процедура таємної перевірки доброчесності прокурора, що проводиться підрозділами внутрішньої безпеки, є різними за своєю суттю, метою, методами, наслідками, компетенцією відповідних службових осіб і не залежать одна від одної.
Крім того, позивачем не доведено належними і допустимими доказами того, що проведення Генеральною інспекцією Офісу Генерального прокурора відносно нього таємної перевірки доброчесності є переслідуванням його з метою створення для нього негативних наслідків та через те, що він є викривачем.
Колегія суддів зазначає, що проходження позивачем таємної перевірки доброчесності та складання ним щорічної анкети доброчесності прокурора є його обов`язком, встановленим чинним законодавством, що стосується усіх прокурорів і не є способом, зокрема, переслідування з метою створення для прокурора негативних наслідків. Втім, апелянтом таких обставин не доведено.
Системний аналіз зазначених вище правових норм у сукупності з наведеними обставинами справи свідчить, що під час складання довідки від 17.08.2021 № 17/1-6467ра-21 про результати таємної перевірки доброчесності прокурора ОСОБА_1. прокурор відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури Управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Кравчук В.М. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством.
Згідно з пунктом 15 розділу ІІ Порядку якщо за наслідками службового розслідування, призначеного під час таємної перевірки доброчесності, встановлено вчинення прокурором дисциплінарного проступку, він притягається до відповідальності відповідно до вимог законів.
Пунктом 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що у разі надходження до підрозділу внутрішньої безпеки додаткової інформації, зазначеної у пункті 8 цього розділу, після завершення службового розслідування стосовно того самого прокурора таємна перевірка доброчесності проводиться у порядку, передбаченому пунктами 8 - 15 цього розділу.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, вiдносно позивача дисциплінарна скарга про вчинення ним дисциплінарного проступку до вiдповiдного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за вказаними вищевказаними приписами не направлялась, рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не приймалося.
Докази того, що після завершення службового розслідування стосовно позивача до підрозділу внутрішньої безпеки надходила будь-яка додаткова інформація в матеріалах справи також відсутні.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу.
При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Факт проведення таємної перевірки доброчесності прокурора не тягне за собою негативних наслідків для позивача, оскільки довідка про результати таємної перевірки доброчесності прокурора має інформаційний характер та складається уповноваженою особою у разі відсутності підстав для скасування висновку службового розслідування проведеного у порядку таємної перевірки доброчесності прокурора. В іншому разі, підрозділ внутрішньої безпеки в установленому порядку має ініціювати питання скасування висновку службового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувана довідка не несе для позивача жодних правових наслідків, оскільки не передбачає безумовне притягнення його до дисциплінарної відповідальності чи обмеження реалізації гарантованою Конституцією України права на працю. Довідка про результати таємної перевірки доброчесності прокурора має інформаційний характер та складається уповноваженою особою на підставі висновку службового розслідування проведеного у порядку таємної перевірки доброчесності прокурора, не породжує обов`язкових наслідків та є носієм певної інформації.
Більш того, прийняття відповідачем в майбутньому на підставі оскаржуваної довідки будь-якого рішення, не перешкоджає позивачу його оскаржити в судовому порядку, в ході якого судом буде надана оцінка висновкам викладених в цій довідці. Водночас, вирішення спору на майбутнє суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
При цьому, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи та аргументи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.

                                                                                          Ганечко О.М.

                                                                                          Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 29.08.2025.