П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/15999/25	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, якою повернуто без розгляду позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСКОНТ» про надання дозволу на погашення податкового боргу,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

 22 травня 2025 року ГУ ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі з ТОВ “БЛАСКОНТ” (код ЄДРПОУ 39495427), що перебуває у податковій заставі.       
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції  скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в даній категорії спорів податковий орган звільнений від сплати судового збору, що прямо передбачено п.27 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". У зв`язку із викладеним, висновки суду першої інстанції щодо необхідності сплати судового збору за подачу позовної заяви, та, як наслідок, повернення позовної заяви через несплату судового збору, є протиправними.
Відповідно до п.3, ч.1 ст.311, ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав та не надав доказів сплати судового збору.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Приписами частини першої статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач не надав документ про сплату судового збору, оскільки вважав, що звільнений від його сплати на підставі положень пункту 27 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.
Так, за приписами статей 1, 2 Закону №3674-VI судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», який набрав чинності 25 листопада 2022 року, частину першу статті 5 Закону №3674-VI, доповнено пунктом 27 такого змісту: «центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, що не є тотожним стягненню податкового боргу, а тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у розумінні п.27 ч.1 ст.5 Закону №3674-VI позивач не звільнений від сплати судового збору.
Колегія суддів зауважує, що п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI законодавцем сформульовано чітко та однозначно, тобто у спосіб, що не викликає множинності його розуміння та не потребує додаткового тлумачення. При цьому, пункт 27 частини першої статті 5 Закону №3674-VI містить вказівку на звільнення податкового органу від сплати судового збору лише за подання позову про стягнення сум податкового боргу, а не будь-яких інших позовних заяв, які прямо чи опосередковано пов`язані зі стягненням сум узгоджених грошових зобов`язань платників податків. Розширювальне тлумачення цієї норми призвело б до звільнення державних органів від сплати судового збору без належної правової підстави, що по суті означало б порушення судом принципу рівності сторін шляхом надання незаконної переваги суб`єкту владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 320/9860/23 від 17 квітня 2025 року.
Враховуючи викладене, доводи податкового органу про те, що в цій категорії спорів він звільнений сплати судового збору не знайшли підтвердження, суперечать приписам  Закону України «Про судовий збір» та правовим висновкам Верховного Суду.
З викладеного вбачається, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 року, для усунення її недоліків в частині сплати судового збору, діяв правомірно.
Враховуючи, що позивач не усунув недоліки в частині сплати судового збору у встановлений судом 10 денний строк, суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву податковому органу.
Доводи апелянта щодо необхідності врахування приписів пп. 20.1.34 п.20.1 ст. 20, п. 95.3, п. 95.4, ст. 95, ст. 102 Податкового кодексу України також є помилковим, адже наведені вище норми не визначають правові засади справляння судового збору, а, відтак, не регулюють спірних правовідносин.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що в даному випадку наявні підстави для повернення позовної заяви у зв`язку із неусуненням податковим органом недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін. 
Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області -  залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

                    Суддя:                                                                       О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко