ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року 
м. Київ

справа № 140/3866/25
адміністративне провадження № К/990/30125/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий суддя - Стародуб О.П.,
судді - Коваленко Н.В., Стеценко С.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 (суддя Стецик Н.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 (судді Шавель Р.М., Бруновська Н.В., Хобор Р.Б.) 
у справі № 140/3866/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-  
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо непроведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 (за 2020 рік), у розмірі 1,11 (за 2021 рік), у розмірі 1,14 (за 2022 рік), у розмірі 1,97 (за 2023 рік), у розмірі 1,076 (за 2024 рік), у розмірі 1,115 (за 2025 рік) 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо незарахування до пільгового та страхового стажу періодів роботи у ВП Шахта №9 Нововолинська ДП Волиньвугілля з травня 2019 року по квітень 2021 року та з травня 2021 року по травень 2022 року у ДП Шахта №9 Нововолинська;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового та страхового стажу періоди роботи у ВП Шахта №9 Нововолинська ДП Волиньвугілля з вересня 2019 року по квітень 2021 року та з травня 2021 року по травень 2022 року у ДП Шахта №9 Нововолинська;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести індексацію пенсії шляхом послідовного збільшення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 з 01.03.2020 відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 №251; на коефіцієнт збільшення розміру 1,11 з 01.03.2021 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021 №127; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2023 №118; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» від 24.02.2024 №185; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести перерахунок і виплату недоотриманих сум пенсії.
РІШЕННЯ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 123 та частини 1 статті 169 КАС України. 
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами за період з 01.03.2020 по 10.10.2024 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показників заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії за 2020-2025,   та не подав заяву про поновлення строку звернення до суду. 
Також суд виходив з того, що позивач не надав доказів звернення до пенсійного органу із заявою про зарахування до пільгового та страхового стажу періодів роботи у ВП Шахта №9 Нововолинська ДП Волиньвугілля з вересня 2019 року по квітень 2021 року та з травня 2021 року по травень 2022 року у ДП Шахта №9 Нововолинська і відповіді пенсійного органу за результатами такого звернення.
Цією ж ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків позову. 
На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку.  
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2025, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025, у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовлено. 
Позовну заяву в частині позовних вимог за період з 01.03.2020 по 10.10.2024, що стосуються невиплати пенсії з урахуванням індексації, повернуто позивачу.
Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та повертаючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у поданій заяві не наведено причин, які перешкоджала позивачу звернутись до суду своєчасно з цією позовною заявою у зв`язку із невиплатою пенсії у належному розмірі, починаючи з березня 2020 року.
Також суд виходив з того, що позивачем пропущений, встановлений частиною другою   статті 122 КАС України,   строк звернення до суду в частині позовних вимог (за період з 01.03.2020 по 10.10.2024), належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивач не надав. 
Суд апеляційної інстанції покликався на те, що, отримуючи пенсію з березня 2020 року, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із невиплатою її з урахуванням індексації. Однак, періодично отримуючи відповіді пенсійного органу на його заяви про перерахунок пенсії, звернувся до суду з цим позовом лише 11.04.2025.
Також, покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, щодо застосування положень ст.122 КАС України у соціальних спорах, зазначив, що отримання листів пенсійного органу не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому разі.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
З ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою.
В обґрунтування касаційної скарги покликається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення про повернення позову. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що багаторазові звернення до пенсійного органу свідчать про добросовісні та послідовні спроби врегулювати спір у досудовому порядку. 
Також покликається на те, що відповідач здійснив перерахунок його пенсії без зарахування до пільгового стажу періоди перебування у трудових відносинах на підприємстві вугільної промисловості, що призвело до зменшення розміру пенсії, та ускладнювало об`єктивне  розуміння ситуації і вимагало з`ясування правомірності дій пенсійного органу. 
Також покликається на те, що, отримавши офіційну відповідь від 27.02.2025, позивачу стало відомо, що відповідач діяв не у відповідності до норм чинного законодавства, тому позов подано в межах шестимісячного строку, обчисленого за дати отримання відмови.  
Просить скасувати судові рішення про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації з 01.03.2020 по 10.10.2024, прийняти нове рішення, яким справу №140/3866/25 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.  
Копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів доставлено до електронного кабінету відповідача 24.07.2025 о 20:26, однак останній не скористався правом подати відзив на касаційну скаргу. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
У питанні застосування строків звернення до суду у соціальних спорах Верховний Суд в складі судової палати у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 сформував наступні висновки:
« 1) для  визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює  момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання  інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. » 
Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, з цим позовом до суду позивач звернувся 11.04.2025 та заявив, в тому числі, вимоги про зобов`язання провести індексацію пенсії за 2020-2025 роки.    
Повертаючи позовну заяву в частині позовних вимог щодо непроведення індексації пенсії за період з 01.03.2020 по 10.10.2024, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України, та не зазначено причин, які перешкоджали звернутися за захистом прав, які позивач вважає порушеними. 
Верховний Суд неодноразово вирішував питання дотримання строків звернення до адміністративного суду в аналогічних правовідносинах при вирішенні позовних вимог по суті.  
Та у постанові від 13.05.2025 у справі № 560/8245/24 дійшов висновку:
« 25.  Звернувшись до суду з цим позовом 04.06.2024, позивачка заявила вимоги про зобов`язання відповідача здійснити індексацію її пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.05.2020 у розмірі 1,11, 01.03.2021 - 1,11, з 01.03.2022 - 1,14,    з 01.03.2023 - 1,197, з 01.03.2024 - 1,0796.
26.  Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №  510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема,  статті 46 Закону № 1058-IV  (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути невиплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
27.  У справі, що розглядається, індексація у 2020- 2024 роках позивачці фактично не нараховувалася, тому відсутні підстави для застосування норми щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.»
Такий підхід у питанні застосування передбаченого статтею 122 КАС України строку звернення до суду відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24 та від 24.04.2025 у справі № 300/4424/24.
Враховуючи сформовану практику Верховного Суду у цій категорії справ, зважаючи на те, що у справі, що розглядається, індексація у 2020 - 2024 роках позивачу не нараховувалася, висновки судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 01.03.2020 по 10.10.2024 не можна визнати необґрунтованими.
Покликання позивача на багаторазові звернення до пенсійного органу з метою врегулювання  спору у досудовому порядку є безпідставними, оскільки законом не передбачено досудове врегулювання спору у правовідносинах, які склались між сторонами, та вказані дії позивача не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду та не перешкоджали зверненню до суду в межах строків, визначених нормами статті 122 КАС України. 
Покликання позивача на отримання офіційної відповіді відповідача та подачі позову в межах шестимісячного строку, обчисленого за дати отримання відмови, також є безпідставним, оскільки дата отримання позивачем листа пенсійного органу не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Рішення судів попередніх інстанцій оскаржується лише позивачем і лише в частині повернення позовних вимог без розгляду, тому в іншій частині, зокрема, щодо позовних вимог про незарахування до пільгового та страхового стажу періодів роботи на підприємстві вугільної промисловості в силу, які судом першої інстанції прийнято до розгляду, касаційний перегляд в силу приписів статті 341 КАС України не здійснюється.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права,  суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій  - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі № 140/3866/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.
Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко 

С.Г. Стеценко