14.07.25
22-ц/812/1356/25
Справа №490/7038/24
Провадження № 22-ц/812/1356/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
14 липня 2025 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
Головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання - Шурмою Є.В.,
за участі представника заявника - Лукинюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції 

апеляційну скаргу
ОСОБА_1 ,
подану адвокатом Лукинюком Володимиром Васильовичем
на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Черенковою Н.П., дата складання повного тексту не вказана, за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи заяву вказувала, що вона є донькою ОСОБА_3 . 
06 березня 2023 року ОСОБА_3 уклав трудовий договір моряка з компанією «РамонаМарінКампані» (RAMONA MARINE COMPANY LTD.) за представництвом компанії «ДанаосШиппінгКомпаніЛімітед» (DANAOS SHIPPING COMPANY LIMITED) щодо працевлаштування мотористом на контейнеровозі «LeHavre», IMO 9307243 під прапором Кіпру на строк 7 (сім) місяців.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув на борту судна «Де Па?те». В подальшому тіло ОСОБА_3 було репатрійовано до України та поховано на території Новомар`янівської сільської ради в селі Новомар`їнка Вознесенського району Миколаївської області. 
З метою отримання свідоцтва про смерть, свого батька вона звернулась до Короперської служби Кента та Медуся із проханням посприяти отриманню свідоцтва про смерть. Проте, їй було повідомлено про неможливість проведення реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть Реєстраторами Великобританії, оскільки смерть ОСОБА_3 настала на іноземному судні, відповідно, смерть не може бути зареєстрована на території Великобританії. 
З аналогічним проханням ОСОБА_1 звернулась до Консульства України у Лондоні, яке їй повідомило, що у разі реєстрації актів цивільного стану на території іноземної держави, повторна реєстрація таких актів в Україні не здійснюється. Також, листом № 6124/18-500-89785 від 02 липня 2024 року Посольство України у Сполученому Королівстві Великобританії повідомило, що після завершення розслідування, рідні померлого можуть витребувати свідоцтво про смерть, встановленого зразка, шляхом подачі відповідного клопотання на урядовому веб-порталі за відповідним посиланням. Після закінчення розслідування заявниця звернулась з запитом за посиланням, наданим Посольством України у Сполученому Королівстві Великобританії, проте електронним листом від 25 липня 2024 року головний ЗАКС Великобританії повідомив, що не зміг опрацювати запит ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю будь-яких даних. 
Отже, станом на дату подання даної заяви, вона у не судовому порядку не змогла отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , що унеможливлює відкриття спадщини, а тому просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на судні «LeHarve», ІМО НОМЕР_1 під прапором ОСОБА_5 .
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2025 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 .
Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду за захистом своїх спадкових прав або з позовом про оскарження дій/рішення нотаріуса або органу ДРАЦС.
Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку можливо лише в тому випадку, якщо іншим шляхом заявник не може підтвердити такий факт.
В даному випадку такий факт підтверджується наявними у заявниці документом, а саме свідоцтвом коронера про факт смерті, яке легалізоване посольством України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії.
Таким чином чинним законодавством не передбачено встановлення фактів, які підтверджуються іншим встановленим законом порядком.
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через адвоката Лукинюка В.В. подала на неї апеляційну скаргу та просила оскаржувану ухвалу скасувати та її заяву задовольнити у повному обсязі.
Так, вказувала, що з метою реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть свого батька заявниця багатократно зверталась до відповідних дипломатичних установ у березні 2024 року та січні 2025 року, зверталась до Консульського відділу Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії.
Також, АБ «Лукинюка» з метою отримання інформації про стан розгляду звернень ОСОБА_1 до Консульського відділу Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії щодо реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть и батька були скеровані адвокатські запити від 14 квітня 2025 року до Консульського відділу Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії та 12 травня 2025 року до Міністерства закордонних справ.
Проте, станом на час складання апеляційної скарги відповіді на вищезазначені адвокатські запити не надходили.
Зазначена обставина вкотре свідчить, що заявниця здійснила усі можливі дії направлені на реєстрацію смерті та отримання свідоцтва про смерть свого батька у позасудовому порядку, проте результатів ці дії не дали.
Звертають увагу, що висновок суду першої інстанції, що заява про встановлення факту смерті на судні не підлягає судовому розгляду, в тому числі в порядку цивільного судочинства у зв`язку з існуванням чітко визначеної процедури отримання свідоцтва про смерть особи, яка померла в іншій країні, в тому числі, і на кораблі свідчить про надмірний формалізм, допущений судом першої інстанції та порушення права на судовий захист, оскільки усі намагання заявниці вирішити дане питання у позасудовому порядку не дали результатів, а відсутність нормальної комунікації з Консульським відділом Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії позбавляє заявницю можливості якось вплинути на процес реєстрації смерті її батька.
Виходячи з логіки суду, факт існування чіткої будь-якої адміністративної процедури нівелює право людини на звернення до суду за судовим захистом.
Встановлення факту смерті ОСОБА_3 , має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати права, які виникли після його смерті.
Правом на подачу відзиву заінтересовані особи не скористалися.
Про розгляд справи апеляційним судом заявник та заінтересовані особи повідомленні належним чином, проте у судове засідання не з`явилися що в силу частини 2 статі 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
У судовому засідання представник заявника апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення. 
Заслухавши доповідь судді - доповідача, представника заявника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_6 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_7 », в зв`язку з укладенням шлюбу 06.02.2015 року, є донькою ОСОБА_3 .
06.03.2023 року ОСОБА_3 уклав трудовий договір моряка з компанією «РамонаМарінКампані» (RAMONA MARINE COMPANY LTD.) за представництвом компанії «ДанаосШиппінгКомпаніЛімітед» (DANAOS SHIPPING COMPANY LIMITED) щодо працевлаштування мотористом на контейнеровозі «LeHavre», IMO 9307243 під прапором Кіпру на строк 7 (сім) місяців.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 загинув на борту судна « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що підтверджується Свідоцтвом коронера про факт смерті № НОМЕР_2 та листом компанії РоуландБразерз від 30.06.2023 року.
В подальшому тіло ОСОБА_3 було репатрійовано до України та поховано на території Новомар`янівської сільської ради в селі Новомар`ївка Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується Міжнародним сертифікатом про бальзамування від 27.06.2023 року, довідкою про відсутність інфекцій від 15.06.2023 року та листами Новомар`янівської сільської ради № 914-02-18 від 07.07.2023 р. та №1300-02-19 від 14.06.2024 року.
02.07.2024 року Посольство України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії направило представнику ОСОБА_1 - адвокату Лукинюку В.В. лист №6124/18-500-89785, в якому вказало наступне.
За наявною у Посольстві інформацією, реєстрація смерті О.Панова була здійснена уповноваженим органом Великої Британії, про що видано свідоцтво коронера про факт смерті від 13.06.2023, вірність перекладу якого з англійської на українську мову було засвідчено уповноваженою консульською посадовою особою 11.07.2023, зареєстровано в реєстрі за № 570/4-1652. При цьому, також проінформовано, що вказане свідоцтво, дійсність якого підтверджено британським соліситором, засвідчено штампом «Апостиль» та перекладено на українську мову, було видано коронером як документ, що підтверджує факт смерті особи, у зв`язку з проведенням розслідування для встановлення причини смерті. Після завершення розслідування, рідні померлого можуть витребувати свідоцтво про смерть встановленого зразку шляхом подачі відповідного клопотання на урядовому вебпорталі за посиланням: https://www.gov.uk/order-copy opy-birth-death-marriage-certificate.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що законом визначений позасудовий порядок встановлення факту, який просив встановити заявниця, заява про встановлення факту смерті на судні не підлягає судовому розгляду, в тому числі в порядку цивільного судочинства.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник зазначала, що в несудовому порядку не змогла отримати свідоцтво про смерть свого батька ОСОБА_3 оскільки свідоцтво про смерть іноземною державою не видавалося, а зареєструвати смерть у встановленому Україною порядку неможливо, просила встановити факт смерті в порядку окремого провадження.
Так, Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Факт смерті ОСОБА_3 не заперечується та є встановленим. 
Неможливість отримання свідоцтва про смерть пов`язана з відсутністю у заявниці документів, які передбачені главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі – Закон), державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України.
Відомості, зазначені в актових записах, у тому числі про народження, складених дипломатичними представництвами і консульськими установами України на паперових носіях та в електронному вигляді, вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протягом семи робочих днів з дня надходження першого примірника актового запису (частина третя статті 12 Закону).
Частиною 3 статті 25 Закону передбачено, що один примірник документа про державну реєстрацію акту цивільного стану, складений у дипломатичних представництвах і консульських установах України, включається до книги державної реєстрації актів цивільного стану і зберігається в архіві Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а другий примірник – в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Пунктом 1.10 Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.06.2001 за № 473/5664 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 25.08.2004 № 90/5/191), визначено, що дипломатичними представництвами та консульськими установами при реєстрації актів цивільного стану складається актовий запис у двох примірниках, які разом з документами, що є підставою для реєстрації, щорічно до 5 січня надсилаються до Міністерства закордонних справ України.
Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Згідно пункту 1.5. Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, для складання актового запису цивільного стану заявник повинен представити документи, які підтверджують факти, що підлягають реєстрації, а також паспортний документ, який посвідчує його особу.
Якщо реєстрація актів цивільного стану була проведена компетентними органами держави перебування, про що свідчить відповідний документ, то повторна реєстрація в дипломатичному представництві або консульській установі не провадиться.".
Згідно пункту 3.1 розділу ІІІ Інструкції, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.
У разі реєстрації смерті не в тому консульському окрузі, де проживав померлий, консул, який зареєстрував смерть, повідомляє про реєстрацію смерті дипломатичне представництво або консульську установу України, де померлий перебував на обліку, указавши при цьому його прізвище, ім`я, по батькові, а також номер та дату актового запису про смерть.
Відповідно до пункту 3.2. реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: - медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, - довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування. Ці документи додаються до актового запису про смерть.
Свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам ( п.3.3).
Якщо до консульської установи або дипломатичного представництва надійшла заява про смерть громадянина України, яка настала понад рік тому, то консул після перевірки, на підставі документів, передбачених п. 3.2 цієї Інструкції, провадить реєстрацію смерті на загальних підставах як первинну, але на обох примірниках актових записів про смерть проставляє відмітку "Реєстрація з пропуском строку"( п.3.4).
Реєстрація смерті громадян України, які померли в дорозі на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або іншому транспортному засобі, провадиться у найближчому дипломатичному представництві або консульській установі України при пред`явленні заявником документів, передбачених пунктом 3.2 цього розділу( п.3.6).
У графі "Місце смерті" актового запису про смерть указується місцезнаходження дипломатичного представництва або консульської установи, у якій проведена реєстрація смерті, а в графі "Для відміток" указується назва морського судна або номер рейсу літака.
Запис у графі "Причина смерті" повинен відповідати запису, указаному у відповідному медичному документі про смерть, виданому медичним закладом, або в довідці про смерть, виданій компетентним органом держави перебування консула. У разі відсутності таких даних у представленому документі про це проставляється відповідна відмітка у графі "Для відміток"( п.3.7).
На підставі актового запису про смерть консул видає довідку про смерть до органів соціального захисту населення для одержання допомоги на поховання (додаток 10), про що робиться відмітка в графі "Для відміток" актового запису про смерть та проставляється підпис заявника ( а.3.8).
При реєстрації смерті консул приймає від заявників паспортні документи померлих громадян України та на їх першій сторінці робить відмітку "Власник даного паспортного документа (посвідчення особи) помер "___" ___ 20__ р. Актовий запис про смерть N ___ від ___".
Паспорти, паспортні документи, а також військово-облікові документи та пільгові посвідчення померлих осіб передаються за списком до органів внутрішніх справ та військових комісаріатів (додаток 11).
Документи померлого найближчою дипломатичною поштою після реєстрації смерті надсилаються до Міністерства закордонних справ України або повертаються особі, яка супроводжує тіло померлої особи, про що робиться відповідна відмітка( п.3.9) .
За пунктом 3.10 відсутність паспортного документа, який посвідчує особу померлого, не є перешкодою для реєстрації смерті. У цьому разі про відсутність паспортного документа необхідно повідомити Міністерство закордонних справ України, яке інформує про це відповідні органи України.
При встановленні надалі відомостей про померлого, яких бракувало, зміни і доповнення до запису акта про смерть уносяться згідно з Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Інформація про померлих громадян подається також державним податковим інспекціям у встановленому законодавством порядку (додаток 13).".
Отже, існує чітко визначена процедура отримання свідоцтва про смерть особи, яка померла в іншій країні, в тому числі, і на кораблі. Крім того, за наявності легалізованого українською дипустановою свідоцтва про смерть в іншій країні РАЦС зобов`язаний внести такий запис в Реєстр актів громадського стану.
Із наданого до матеріалів справи листа Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії від 02 липня 2024 року не вбачається відмова ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про смерть батька ОСОБА_3 .
Разом з тим, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку можливо лише в тому випадку, якщо іншим шляхом заявник не може підтвердити такий факт.
У справі, що переглядається, факт смерті підтверджується наявними у заявниці документом, а саме свідоцтвом коронера про факт смерті, яке легалізоване посольством України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду проте, що законодавством не передбачено встановлення фактів, які підтверджуються іншим встановленим законом порядком.
Таким чином ухвала судді першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Указом Президента України N 127/94 від 02 квітня 1994 року затверджено Консульський статут України. 
За приписами статті 20 консул зобов`язаний вживати заходів для того, щоб юридичні особи та громадяни України користувалися в повному обсязі всіма правами, наданими їм законодавством держави перебування і міжнародними договорами, учасниками яких є Україна і держава перебування, а також міжнародними звичаями.
Консул зобов`язаний вживати заходів для відновлення порушених прав юридичних осіб і громадян України. У випадку, якщо після звернення консула до властей держави перебування не будуть відновлені порушені права юридичних осіб і громадян України, 
консул зобов`язаний повідомити про це Міністерство закордонних справ України та главу дипломатичного представництва України в державі перебування. 
Згідно зі статтею 21 консул зобов`язаний приймати як письмові, так і усні 
звернення юридичних осіб та громадян України.
Крім того, консул відповідно до законодавства України реєструє акти громадянського стану громадян України ( стаття 33).
Після одержання відомостей про народження або смерть на морському чи повітряному судні України якоїсь особи консул відповідно до чинного законодавства України реєструє акт про народження або смерть ( стаття 34). 
Положення Консульського статуту України, а саме статтею 19 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність консульських посадових осіб і консульських службовців може бути оскаржено в порядку підлеглості або до суду.
Зважаючи на те, що повноваження по видачі свідоцтва про смерть особі, яка померла за кордоном належить до консульської установи України, то у разі не визнання уповноваженими особами права заявника, вона не позбавлений можливості оскаржити їх дії чи бездіяльність у судовому порядку. За предметом та можливими правовими наслідками цей спір існуватиме у сфері публічно-правових відносин. Отже, заявник має право звернутися до відповідних уповноважених органів з дотриманням вимог законодавства та у разі незгоди із прийнятим рішенням, оскаржити його в судовому порядку.
Крім того, заявниця не позбавлена права звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану, а в разі незгоди з прийнятим рішенням відповідного органу щодо відмови у внесенні актового запису про смерть в Реєстр актів громадського стану, з позовом про оскарження дій/рішення такого органу.
Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої на підставі норм права, які регламентують дані правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які заявник посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході розгляду справи.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лукинюком Володимиром Васильовичем залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 липня 2025 року