Номер провадження: 22-ц/813/4630/25 
Справа № 519/1594/23
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                        ПОСТАНОВА
Іменем України
26.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю.,Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання – Нечитайло А.Ю.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , 
на рішення Южного міського суду Одеської області від 20 лютого 2025 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що судовим наказом Южного міського суду Одеської області по справі №519/843/20 від 09 вересня 2020 року з ОСОБА_2 здійснюється стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2020 року та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно розрахунку державного виконавця станом на 31 серпня 2023 року, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів.
Відповідно до проведеного позивачкою розрахунку, станом на 04 лютого 2025 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів за період з 28 серпня 2020 року по 30 травня 2023 року становить 106 998,06 грн.
З урахуванням збільшених позовних вимог, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 28 серпня 2020 року по 30 травня 2023 року у розмірі 106 998,06 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 29 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів у розмірі 29 325,18 грн.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27 травня 2024 року заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 січня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів скасовано та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 20 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у несплаті аліментів. Так, ОСОБА_2 перебуваючи на військові службі в період воєнного стану в країні мав певні обмеження щодо реалізації своїх прав та виконання обов`язків, а належне утримання та своєчасне перерахування аліментів залежало також від фінансових служб військових частин та органів примусового виконання рішень. З ОСОБА_2 утримувалися аліменти на користь позивачки, в тому числі частково в період за який нараховано пеню. У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції вважав не доведеним факт винного ухилення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Южного міського суду Одеської області від 25 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, за змістом позовних вимог, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції суду щодо відсутності підстав для покладення на відповідача відповідальності за умисне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, які не відповідають обставинам справи щодо обізнаності відповідача про свої обов`язки щодо утримання дитини та, як наслідок, умисності його дій з ухилення від сплати аліментів, що призвело до утворення заборгованості.
Судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної оцінки обставинам перебування відповідача в 2020 році на навчанні. Перебування відповідача на навчанні свідчить про те, що ОСОБА_2 у вказаний час не приймав участь у виконанні бойових задач із захисту держави у зоні проведення антитерористичної операції, а отже не мав перешкод для сплати аліментів.
При цьому, скаржник посилалася на висновки Верховного Суду відповідно до яких саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своє вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, в той час як суд першої інстанції поклав такий обов`язок на отримувача аліментів, не звернувши увагу, що погашення відповідачем заборгованості у період з березня 2021 року по березень 2022 року, не свідчить про відсутність його вини у несплаті аліментів.
Крім того, скаржник зазначає, що твердження сторони відповідача щодо відсутності вини ОСОБА_2 у несплаті та несвоєчасній сплаті аліменти через вину посадових осіб, які нараховують йому заробітну плату є безпідставними, оскільки відповідач знав про існуючі судові рішення за якими з нього стягуються аліменти, більш того він знав про наявність його обов`язку як батька дитини щодо її забезпечення.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі, роз`яснено відповідачу ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву.
Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримала 15 березня 2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник позивача – адвокат Шинжирбаєв М.Т.  копію ухвали про відкриття провадження отримав 15 березня 2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 15 березня 2023 року в особистому кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що твердження скаржника щодо злісного ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів є недоречними та необґрунтованими. Так, за період з 28 серпня 2020 року по березень 2021року Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського було нараховано та утримано заборгованість зі сплати аліментів, за періоди з березня 2022 року по липень 2022 року аліменти не стягувалися через відсутність у військовій частині постанов виконавчої служби про стягнення аліментів. Крім того, відповідач зазначив, що як військовослужбовець сам безпосередньо не розраховує та не перераховує аліменти ОСОБА_1 , це робить фінансово-економічна служба відповідної військової частини.
ОСОБА_2 зазначив, що не мав змоги самостійно розрахувати суми аліментів що підлягають сплаті, а тому для правильності нарахування сум, що підлягають стягненню державними виконавцями вказувалася заборгованість при надсиланні постанови про звернення стягнення на заробітну плату відповідача. Також, вказує на те, що проведений позивачкою розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів на суму 106 998,06 грн є невірним, оскільки під час складання розрахунку позивачкою не взято до уваги розмір сплачених відповідачем аліментів, який було встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції. Згідно з квитанціями № 3007483та № 300 7484, відзив на апеляційну скаргу позивачці та її представнику надіслано 25 березня 2025 року до особистого кабінету Електронного Суду.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 26 червня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання про доручення до матеріалів справи свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовив, оскільки обставини пов`язані із народженням дитини виникли після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, та виникли після періоду за який відбулося прострочення сплати аліментів.
Позивач ОСОБА_1 судову повістку про судове засідання у цивільній справі отримала 12 квітня 2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник позивачки адвокат Шинжирбаєв Максим Тимурович судову повістку про судове засідання у цивільній справі отримав 12 квітня 2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Відповідач ОСОБА_2 судову повістку про судове засідання у цивільній справі отримав 12 квітня 2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представниця відповідача – адвокат Камочкіна Анна Юріївна судову повістку про судове засідання у цивільній справі отримала 12 квітня 2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
В судовому засіданні 26 червня 2025 року адвокат Камочкіна А.Ю., яка діє в інтересах відповідача – ОСОБА_2 , заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Від представника позивача – адвоката Шинжирбаєва М.Т. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у несплаті аліментів. Так, ОСОБА_2 перебуваючи на військові службі в період воєнного стану в країні мав певні обмеження щодо реалізації своїх прав та виконання обов`язків, а належне утримання та своєчасне перерахування аліментів залежало також від фінансових служб військових частин та органів примусового виконання рішень. З ОСОБА_2 утримувалися аліменти на користь позивачки, в тому числі частково в період за який нараховано пеню. У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції вважав не доведеним факт винного ухилення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
І з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Южного міського суду від 09 вересня 2020 року у справі № 519/843/20 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , щомісячно, починаючи з 28 серпня 2020 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)від 24.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63685124 про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі судового наказу від 09.09.2020 року, виданого Южним міським судом Одеської області. 
Відповідно до частини третьої ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 СК України).
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів здійсненого державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мітєвою Л.В., заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом № 519/843/20, виданого Южненським міським судом Одеської області про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі частки доходу, вбачається, що державним виконавцем заборгованість зі сплати аліментів фактично обрахована за період з 28.08.2020 року по 31.08. 2023 року, із зазначенням помісячно нарахувань і становить 115746,30 гривень.
Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 5 ст. 155 СК України).
Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Такий правовий висновок щодо порядку обчислення пені уразі виникнення заборгованості зі сплати аліментів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.
Звертаючись до суду із позовними вимогами, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку по сплаті аліментів за період з 28 серпня 2020 року по 31 серпня 2023 року, яка становить 106 998,06 грн, долучивши відповідний розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів.
Визначаючи розмір неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів, позивачем враховані положення статті 196 СК України та формула для обчислення пені, яка зазначена у постанові Великої Палати Верховного від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.
Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову).
Статтею 167 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Як зазначалося вище судовим наказом Южного міського суду Одеської області від 09.09.2020 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , щомісячно, починаючи з 28 серпня 2020 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). 
Доказів обізнаності відповідача про видачу судом вказаного судового наказу, матеріали справи не містять.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , починаючи з 2014 року перебуває в лавах ЗСУ і з вересня 2020 року навчався у Національному університеті оборони України ім. Івана Черняховського. Вказані обставини в тому числі й не заперечуються позивачем по справі.
Як вбачається з листа начальника університету оборони України № 182/5297 від 18 липня 2024 року, за результатами розгляду адвокатського запиту від 11 липня 2024 року повідомлено, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 63685124 від 28 грудня 2020 року (виконавче провадження за яким з відповідача стягуються аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 та на підставі судового наказу Южного міського суду від 09 вересня 2020) надійшла до університету 03.02.2021 року вх. НУОУ 731. Також повідомлено, що відповідно до вимог постанови за ВП № 63685124 університетом нарахована заборгованість та розпочато стягнення аліментів з березня 2021 року. Нарахована заборгованість за період з 28 серпня 2020 року по березень 2021 року, яка склала 24956,80 грн була утримана з боржника з серпня 2021 року по березень 2022 року, що підтверджується платіжними дорученнями.
Відповідні обставини, наведені у листі № 182/5297 від 18 липня 2024 року, в тому числі й підтверджуються також листом № 182/5604 від 31 липня 2024 року, направленим начальником університету оборони України на адресу Южного міського суду Одеської області, із долученням в якості додатків копій платіжних доручень.
При цьому, будь-яких доказів на підтвердження обізнаності відповідача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження, в тому числі й підтвердження отримання останнім постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за ВП № 63685124 до лютого 2021 року, матеріали справи не містять.
Колегія суддів зауважує, що Національний університет оборони України отримавши 03.02.2021 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 63685124 від 28 грудня 2020 року розпочав стягнення аліментів лише з березня 2021 року. Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 , виданої Національним університетом Оборони України № 182/3/875 від 16.07.2024 року, заборгованість по аліментам за період з 28.08.2020 року по 28.02.2021 року почала утримуватися із грошового забезпечення ОСОБА_2 починаючи з серпня 2021 року і останнє утримання здійснено в березні 2022 року. 
Для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Колегія суддів зауважує, що у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до винесення судового наказу за період з 28.08.2020 року по 09.09.2020 року. Також обставини з часу набрання законної сили судовим наказом Южного міського суду Одеської області від 09.09.2020 року, яким з відповідача стягнуто аліменти, до часу пред`явлення виконавчого документа до виконання (24.11.2020 року), свідчать про відсутність вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина, а також умислу в ухиленні від їх сплати.
Отже з встановлених судом обставин справи вбачається, що в період з 28 серпня 2020 року по січень 2021 року (включно) стягнення аліментів, визначених судовим наказом Южного міського суду Одеської області від 09 вересня 2020 року не відбувалося саме з причин не обізнаності відповідача про видачу судового наказу та пред`явлення позивачам до виконання виконавчого документа і винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та надходження постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 63685124 лише в лютому 2021 року, що в свою чергу виключає в даному випадку наявність вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, а саме відповідача ОСОБА_2 , та відповідно виключає підстави стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, за вказаний період, що відповідає наведеним положенням СК України та сталій судовій практиці в даній категорії справ.
Згідно долученої відповідачем довідки про доходи від 16 липня 2024 року № 182/3/875, сплата аліментів за ВП № 63685124 у розмірі 1/4 частини доходу розпочалася з березня 2021 року та тривала по березень 2022 року, тобто за вказаний період здійснювалося відповідне відрахування аліментів, яке в свою чергу підтверджується також й платіжними дорученням, наявними в матеріалах справи, а тому, зважаючи на положення ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК, вимоги щодо стягнення неустойки по сплаті за вказаний період не підлягають задоволенню, з огляду на наявність доказів здійснення відрахувань по аліментам у вказаний період.
В матеріалах справи в свою чергу також наявний лист військової частини НОМЕР_1 № 11455 від 17 вересня 2024 року, долучені до нього звіти про здійснені відрахування та виплати щодо ОСОБА_2 . Згідно звіту № 11407 від 15 вересня 2024 року за виконавчим провадженням № 63685124 здійснювалося відрахування за період з 01 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року. Звітом № 11406 від 15 вересня 2024 року про здійснення відрахувань та виплат підтверджується в свою чергу здійснення відрахувань за вказаним виконавчим провадженням за період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року.
Натомість, доказів здійснення відрахувань по сплаті аліментів за ВП № 63685124 за період з квітня 2022 року по жовтень 2022 року (включно) у визначений законом строк матеріали справи не містять. Відповідачем здійснення таких відрахувань належними та обґрунтованими доказали підтверджено не було, а тому заявлений позивачем неустойка за вказаний період підлягає стягненню у відповідності до положень ч. 1 ст. 196 СК України.
Посилання відповідача на відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня 2022 року по липень 2022 року у зв`язку з відсутністю у військовій частині НОМЕР_1 постанов виконавчої служби про стягнення аліментів колегія суддів не приймає, оскільки як встановлено в судовому засіданні у зазначений період ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення, до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про здійснення із його грошового забезпечення утримання аліментів у розмірі частини як визначено судовим наказом Южного міського суду від 09 вересня 2020 року, не звертався. Доказів перешкод у самостійному перерахуванні аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , відповідач не надав, як і не зазначив обставин. 
Зазначення відповідачем про своєчасну сплату аліментів за період з серпня 2022 року по жовтень 2022 року із посиланням на звіти надані військовою частиною НОМЕР_1 , колегія суддів не приймає, оскільки належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.
Так, військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали Южного міського суду Одеської області від 27.08.2024 року надані звіти про здійснення відрахувань та виплати за виконавчими провадженнями ВП 63685124 від 20.09.2022 року та ВП 53143211 від 18.08.2022 року. Звіт про здійснення відрахування та виплати щодо ОСОБА_2 за період з вересня 2022 року по жовтень 2022 року не стосується ВП 63685124.
Ураховуючи, що відповідач у лютому, та в період з квітня 2022 року по жовтень 2022 року, був обізнаний про стягнення з нього судовим наказом Южного міського суду Одеської області аліментів від 09.09.2020 року на утримання сина ОСОБА_4 , отже знав про свій обов`язок щодо сплати аліментів, доказів вжиття всіх залежних від відповідача заходів щодо сплати аліментів суду не надав, саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів,  тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині слушними.
Окрім того, на виконання ухвали Южного міського суду Одеської області від 18 грудня 2024 року, військовою частиною НОМЕР_2 направлено на адресу суду лист із додатками, а саме платіжними інструкціями на підтвердження перерахування коштів про здійснення відрахування в якості аліментів по виконавчому провадженні № 63685124, починаючи з 09 вересня 2020 року, з яких вбачається здійснення відрахувань за червень 2023 року (платіжна інструкція № 23-109 від 14 червня 2023року), за липень 2023 року (платіжна інструкція № 23-227 від 17 липня 2023 року) та за серпень 2023 року (платіжна інструкція № 23-491 від 28 серпня 2023 року).
Відомості щодо здійснення відрахувань по сплаті аліментів за вказаним виконавчим провадженням за травень 2023 року матеріали справи не містять, з огляду на що вказаний період також входить до періоду здійснення нарахування пені за прострочення сплати аліментів.
Посилання відповідача на те, що станом на 22.09.2023 року у ОСОБА_2 була заборгованість в сумі 115746,30 грн не можливо встановити, оскільки вказана сума зменшилась відповідно до розрахунку станом на 18.06.2024 року і на сьогодні сума заборгованості не відповідає заборгованості від 22.09.2023 року не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.06.2024 року здійсненого державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Муріною О.В. зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом № 519/843/20, виданим Южненським міським судом Одеської області про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі частки доходу, станом на серпень 2023 року становить 115746,30 грн.
Отже заборгованість зі сплати аліментів зазначена у розрахунку державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.09.2023 року відповідає сумі заборгованості вказаної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця від 18.06.2024 року, яка виникла станом на серпень 2023 року. 
Звертаючись до суду із позовними вимогами, ОСОБА_1 просила стягнути неустойку (пеню) у відповідності до ч. 2 ст. 196 СК України, за період з 28 серпня 2020 року по 31 серпня 2023 року. Разом з тим, з огляду на вище встановлені апеляційним судом обставини справи, період за яких підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів становить: лютий 2021 року, з квітня 2022 року по жовтень 2022 року, та травень 2023 року, з огляду на відсутність доказів на підтвердження відрахувань по сплаті аліментів за вказаний період та доказів на підтвердження відсутності вини відповідача – ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по аліментам за вказаний період.
За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 22 вересня 2023 року, який виданий Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), по виконавчому провадженню № 63685124 зазначається, що станом на 31 серпня 2023 року наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 115746,30 грн. 
за лютий 2021 року становить: 3751,81 грн (наявна заборгованість)*1%*427 дн = 16020,23 грн; за квітень 2022 року становить: 8049,98 грн (заборгованість станом на квітень)*1%*214 дн = 17226,95 грн; за травень 2022 року становить: 7757,65 грн (заборгованість станом на травень 2022 року)*1%*183 дн = 14196,49 грн; за червень 2022 року становить: 7959,95 грн (заборгованість станом на червень 2022 року)*1%*949 дн = 75539,92 грн; за липень 2022 року становить: 7992,15 грн (заборгованість станом на липень 2022 року)*1%*918 дн = 73367,66 грн; за серпень 2025 року становить: 8026,10 грн (заборгованість станом на серпень 2022 року)*1%*887 дн = 71191,50 грн; за вересень 2022 року становить: 8026,10 грн (заборгованість станом на вересень 2022 року)*1%*857 дн = 68783,67 грн; за жовтень 2022 року становить: 8105,60 грн (заборгованість станом на жовтень 2022 року)*1%*826 дн = 66952,25 грн; за травень 2023 року становить: 12013,06 грн (заборгованість станом на травень 2023 року)*1%*614 дн = 73760,80 грн.
Разом з тим, з огляду на те, що розмір неустойки, згідно розрахунку, становить більше ніж 100 % наявної заборгованості за кожний окремий період, зважаючи на положення ст. 196 СК України в частині здійснення розрахунку, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню з відповідача – ОСОБА_2 становить 74796,81 грн.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Южного міського суду Одеської області із ухваленням нового про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судового збору, який підлягав сплаті позивачем за подання позовної заяви, у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», становить 1073,60 грн.
Оскільки за результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом встановлено наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням позовних вимог, які підлягають задоволенню. Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить – 751,52 грн.
Розмір судового збору, який підлягав сплаті скаржником за подання апеляційної скарги, у відповідності до положень п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», становить 1610,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Оскільки ОСОБА_1 в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 2361,92 грн судового збору (751,52 + 1610,40).
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник  ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Южного міського суду Одеської області від 20 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 74496,81 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 2361,92 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 липня 2025 року.

Головуючий                                                                                      В.А. Коновалова

Судді                                                                                                 О.Ю. Карташов

                                                                                                        Ю.П. Лозко