КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 червня 2025 року
справа № 758/1676/24
                                         
провадження № 22-ц/824/926/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Шереметьєвій М.В.
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Кредобанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва  від 12 березня 2024 року, постановлено під головуванням судді  Чехова С.І., у справі  за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.12.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-246907.
Банк свої зобов`язання перед відповідачкою відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 16.01.2024 становить 156 827 грн 84 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та заборгованості за відсотками.
В зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 16.12.2019 у розмірі 156 827 грн 84 коп., судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15 682 грн 78 коп.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № CL-340260 від 02.11.2021 року станом на 02.01.2024 року у розмірі 156 827 грн. 84 коп. (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять сім гривень вісімдесят чотири копійки), що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 152 158 грн. 73 коп.; заборгованості за відсотками - 4 669 грн. 11 коп..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що виписка надана банком, фактично складається з кількох різних виписок. Зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, бо він не є первинним документом, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Суд першої інстанції зменшив розмір судових витрат, проте не звернув увагу, що позивачем не було надано жодних доказів щодо понесених витрат.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка                         ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі                                           156 827 грн. 84 коп., а відтак позовні вимоги задовольнив.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 16 грудня 2019 року, між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір                                     № CL-246907, відповідно до якого банк зобов`язувався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором.
На підтвердження погодження умов договору з відповідачем Акціонерним товариством «Кредобанк» надано до матеріалів позовної заяви копію Анкети-заяви № CL-340260 від 02.11.2021 року, копію Кредитного договору № CL-246907 від 16.12.2019 року (з додатками), розрахунок суми заборгованості по Кредитному договору № CL-246907 від 16.12.2019 року, виписки про рух коштів по рахунку з 16.12.2019 року по 16.01.2024 року.
13 грудня 2023 року Акціонерним товариством «Кредобанк» було направлено ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2019 року у спірному розмірі. Вимога направлена відповідачу, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Виникнення кредитних зобов`язань між сторонами підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією Кредитного договору № CL-246907 від 16.12.2019 року (з додатками),копією Анкети-заяви № CL-340260 від 02.11.2021 року, копією паспорту споживчого кредиту - підписані відповідачем.
Крім того, матеріали справи містять меморіальний ордер № 71826694 від 16.12.2019 року, який підтверджує видачу кредитних коштів банком на виконання умов кредитного договору № CL-246907 від 16.12.2019 року.
З огляду на вищевикладене, банк свої зобов`язання перед відповідачкою відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі.
У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
За вказаною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, Виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.
Позивачем до матеріалів справи долучено виписку про рух коштів по поточному рахунку відповідачки, виписку про транзитному рахунку відповідачки для обліку повернення коштів та виписку про рух коштів по позичковому рахунку позичальника. Такі виписки сформовано автоматично системою банку з урахуванням усіх видаткових операцій так і всіх надходжень.
Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, виготовлено уповноваженою особою Банку, і в ньому зафіксовано розподіл коштів на погашення заборгованості, зокрема окремо по тілу кредиту та по відсоткам, та містить відомості щодо сплати чи не сплати коштів клієнтом банку, прострочення зобов`язань та загальний розмір заборгованості.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виписки про рух коштів та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості відповідачки перед позивачем, мають всі необхідні реквізити та відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову представник Акціонерного товариства «Кредобанк» - Павленко Сергієм Валерійовичем було заявлено вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 682, 78 грн.
На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року.
 Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного суду від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19 «за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співрозмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено».
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг наявні підстави для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача у даній справі на користь відповідача витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 5 000,00 грн.
За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва  від 12 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.
 
Суддя-доповідач
Судді