ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1726/25 Справа № 202/4933/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2025 року, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, - 
       за участі:
       особи, яка притягається до 
       адміністративної відповідальності                          ОСОБА_1 
       її представника                                                адвоката Янушак О.М.                потерпілого                                                          ОСОБА_2 
                       
В С Т А Н О В И В:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців. 
       При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, водій ОСОБА_1 , 11 січня 2025 року о 14 годині 58 хвилин в м. Дніпрі по пр-т Слобожанський 128а поблизу електроопори 36, керуючи автомобілем Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Nissan Primastar д.н.з. НОМЕР_2 керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався ліворуч в крайній лівій смузі для руху в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення та призначити їй стягнення у вигляді штрафу. 
       Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті вказує, що вона є відповідальною та законослухняною громадянкою, яка за 10 років керування транспортними засобами, жодного разу не припускала порушень ПДР та не притягалась до адміністративної відповідальності. 
       Також посилається на те, що вона є вимушено переміщеною особою, винаймає житло у м. Дніпро, а місто її роботи розташоване в Покровському районі Донецької області, яку вона вимушена періодично відвідувати, а її посада не передбачає надання їй службового транспорту. Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців фактично унеможливить виконання нею своїх посадових обов`язків, що може призвести до її звільнення та погіршення матеріального становища.
       Крім того ОСОБА_1 звертає увагу, що сума страхової виплати в повному обсязі компенсує збитки, які зазнав автомобіль іншого учасника ДТП. 
       Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні апеляційного суду в повному обсязі підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.
       Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
       Оскільки в апеляції не оспорюється доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та правильність кваліфікації його дій, інші учасники апеляцій не надавали, тому дані обставини апеляційним судом не перевіряються.
       Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
       Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
       Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
       Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. 
       Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір. 
       Так, суд першої інстанції при обранні виду та розміру адміністративного стягнення вважав за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки застосування саме такого виду стягнення буде достатнім для її виправлення і попередить нові правопорушення. 
       Однак, при визначенні виду і розміру стягнення, суд не достатньо врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, а тому призначене покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, яке є занадто суворим, оскільки ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, інкриміноване правопорушення вчинила вперше та з необережності.
       Крім того, як встановлено в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_2 не має до ОСОБА_1 претензій. 
       При цьому, звертаю увагу на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яке є необережним та полягає виключно у порушенні вимог ПДР України, без настання наслідків у виді завдання шкоди життю і здоров`ю інших осіб чи моральної шкоди.
       Також слід врахувати ту обставину, що ОСОБА_1 , в силу виконання своїх посадових обов`язків, використовує автомобіль, а позбавлення її права керування транспортними засобами на строк шість місяців, обмежить її в повному обсязі виконувати професійні обов`язки, що може негативно вплинути на її матеріальний стан, враховуючи, що вона є вимушено переміщеною особою та змушена винаймати житло.
       Таким чином, судом першої інстанції належним чином не було розглянуто можливості застосування альтернативних адміністративних стягнень, належним чином не наведено мотивів для обрання найсуворішого адміністративного стягнення та не зазначено з яких міркувань суд виходив при обранні розміру такого стягнення, у зв`язку з чим постанова суду в цій часті має бути змінена.
       При визначенні виду і розміру стягнення, враховую, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася та вважаю можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, застосувавши до останньої більш м`яке адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.
       З огляду на разом наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді зміні.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , - задовольнити.
       Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2025 року, щодо  ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
       Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
       В іншій частині постанову залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                         О.М. Кононенко