УХВАЛА
16 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 686/34497/24
провадження № 61-8712ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , 
у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду 
від 14 травня 2025 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 30 грудня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши до негайного виконання стягнення аліментів за один місяць.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу 
в розмірі 2 000,00 грн.
Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Богача А. А. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 грн.
 
08 липня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року (надійшла до суду 08 липня 2025 року), 
у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд змінити оскаржувану постанову, а саме стягнути витрати на правничу допомогу у розмірів 400,00 грн.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є не розумними та не обґрунтованими. Розмір витрат на професійну правничу допомогу є не співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (справа незначної складності) та обсягом наданих послуг.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження 
у справі слід відмовити з таких підстав.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Згідно з положеннями частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК Україниу разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони 
у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, власної ініціативи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але                 не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 30 грудня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення допущено до негайного виконання в межах стягнення аліментів за один місяць. Вирішено питання судових витрат.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року залишено                   без змін.
Одночасно із поданням відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зроблено заяву про надання доказів щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України.
19 травня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Богач А. А. звернувся до суду із клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 грн та надав додаткові докази їх понесення.
Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25 квітня 2025 року, попереднього розрахунку вартості наданих послуг та акту приймання-передачі послуг згідно з договором про надання правничої допомоги від 25 квітня 2025 року, платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від 26 квітня 2025 року, ОСОБА_2 сплатила адвокату Богачу А. А. за послуги 
з надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, зокрема, подання відзиву на апеляційну скаргу та заяви про стягнення судових витрат, гонорар у сумі 2 000,00 грн.
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката.
 
Водночас у постанові від 25 липня 2023 року (справа № 340/4492/22, провадження №К/990/12857/23) Верховний Суд сформулював правову позицію, за змістом якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу, однак не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.
 
Суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із поданою заявою про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції,                не подав заперечення щодо такого розміру та відповідного клопотання про його зменшення.
 
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається лише на те, що Хмельницький апеляційний суд не встановив рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
 
Однак, заявник жодним чином не спростував той факт, що ним не подавалася до суду апеляційної інстанції заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить про необґрунтованість касаційної скарги, оскільки Верховний Суд вже викладав 
у постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, а суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення із врахуванням такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах).
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              Г. В. Коломієць
 
                                                                                                       Б. І. Гулько
 
                                                                                                       Д. Д. Луспеник