ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року          м.Дніпро         Справа №  910/14955/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дарміна М.О.
суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №    910/14955/24 (суддя Татарчук В.О.)
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (м. Київ) 
про стягнення заборгованості з орендної плати

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

          Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 140 279,22грн. 
          Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019 в частині здійснення розрахунків з орендної плати за період з 01.09.2024 по 31.10.2024, а саме після закінчення строку оренди.
          Рішенням Господарського суду Дніпропетровської  області від 03.03.2025 у справі № 910/14955/24 відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 140279,22грн.
          Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок неустойки щомісяця за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 здійснювався самим позивачем та зазначався ним у претензіях, які щомісяця надсилались відповідачу. При цьому, як було зазначено вище, судом визнано неправомірним застосування положень пунктів 3.2 та 3.3 договору під час розрахунку неустойки за період з 24.07.2024 по 31.10.2024, у зв`язку з чим, судом визнається правомірною сплата відповідачем неустойки у зазначених вище (визначених відповідачем) сумах.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду, через систему "Електронний суд", Акціонерне товариство "Українська залізниця" (м. Київ) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” подало апеляційну скаргу, в якій просить  скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року по справі № 910/14955/24 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

          Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт послався на те, що  
укладаючи договір від 24.07.2019 року № ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч сторони погодили, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном (пункти 3.6, 3.10 Договору), в зв`язку з чим сам факт закінчення строку дії Договору не звільняє ТОВ «Лемтранс» від оплати орендної плати, адже вона нараховується та, відповідно, сплачується до моменту повернення орендованого майна.
З огляду на невиконання Орендарем свого зобов`язання по сплаті орендної плати за весь час фактичного користування майном, як-то передбачено п. 3.6 та п. 3.10 Договору, ТОВ «Лемтранс» АТ «Українська залізниця» за період з 01.09.2024 по 31.10.2024 має сплатити орендну плату у загальному розмірі 140 279,22 грн. з ПДВ (з урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

          Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №910/14955/24 є законним, обґрунтованим та ґрунтується на всіх матеріалах справи, а отже апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» - безпідставна. Просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року у справі № 910/14955/24 залишити без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року у справі № 910/14955/24 залишити без змін.
Відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України та п. 8.6. договору Відповідачем за період з 24.07.2024 року по 31.10.2024 року сплачено за договором неустойку у подвійному розмірі орендної плати на загальну суму 352 067,82 грн.
Зважаючи на те, що правовідносини сторін за договором оренди майна у разі (після) припинення договору не можуть бути врегульовані іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, та сплату ТОВ «ЛЕМТРАНС» неустойки у подвійному розмірі орендної плати за період з 24.07.2024 року по 31.10.2024 року на загальну суму 352 067,82 грн., Відповідач вважає, що позовні вимоги АТ «Укрзалізниця» до ТОВ «ЛЕМТРАНС» про стягнення орендної плати є протиправними, а апеляційна скарга - такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідач вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 у даній   справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №910/14955/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №    910/14955/24 (суддя Татарчука В.О.) відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
02.04.2025р. матеріали справи № 910/14955/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
          Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
          Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
          Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №  910/14955/24 (суддя Татарчука В.О.). Призначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. 

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

24.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі – орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі – орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч (далі – договір).
На умовах та в порядку, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 416,9кв.м, а саме: частину будівлі адміністративного корпусу (приміщення першого поверху (№1-2– 1-15) площею 189,8кв.м та підвалу (№1-32– 1-39, IV)площею 227,1кв.м) структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", розташовану у м. Кам`янське Дніпропетровської області за адресою:
вул. Енергетиків, будинок 28 б (двадцять вісім літера "б"), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1593940312245, триповерхового будинку загальною площею 898,7кв.м (далі – майно), в тому числі коефіцієнт загальних площ 46,4% згідно з планом за поверхами, відповідно до викопіювання з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору (пункт 1.1 договору).
Згідно з пунктом 1.3 договору майно надається орендарю для його використання за цільовим призначенням - виробнича діяльність (проведення ремонту залізничного рухомого складу).
За змістом пункту 2.1 договору передача орендареві майна в користування здійснюється на підставі Акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря, складеного згідно з формою, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1). Майно вважається переданим орендодавцем орендарю з дати підписання Акта приймання - передачі майна від орендодавця до орендаря уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (у разі наявності). При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з дати підписання Акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря.
Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку дії цього договору (пункт 2.3 договору).
Відповідно до пункту 2.4 договору орендар не пізніше останнього дня строку дії цього договору зобов`язаний повернути, а орендодавець прийняти майно за Актом приймання – передачі майна від орендаря до орендодавця, що складається сторонами відповідно до форми (додатку 2 до цього договору). Майно має бути повернуто з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від майна без нанесення шкоди цьому майну, в стані не гіршому, ніж на момент прийняття майна в оренду за актом приймання – передачі майна від орендодавця до орендаря, з урахуванням його нормального зносу. 
Згідно з пунктом 2.5 договору майно вважається повернутим орендодавцю з дати підписання Акта приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (у разі наявності) (Додаток 2).
Пунктом 3.3 договору передбачено, що розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за 1 (один) календарний місяць користування 1кв.м. майна 64,15грн (шістдесят чотири гривні 15 коп.), крім того ПДВ - 12,83грн (дванадцять гривень 83 коп.), а всього з ПДВ - 76,98грн (сімдесят шість гривень 98 коп.).
Загальний розмір орендної плати за 1 (один) календарний місяць користування майном становить 26744,00грн (двадцять шість тисяч сімсот сорок чотири), крім того ПДВ – 5348,80грн (п`ять тисяч триста сорок вісім грн 80 коп.), а всього з ПДВ – 32092,80грн (тридцять дві тисячі дев`яносто дві грн 80 коп.) (надалі орендна плата).
Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (пункт 3.2 договору).
За змістом пункту 3.4 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.
Пунктом 3.3 договору визначено, що орендна плата щороку автоматично збільшується на 5% (п`ять відсотків) від ставок, що діяли за попередній рік оренди через рік з дати укладення договору. При цьому сторони погодилися, що така зміна розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору.
Приписами пункту 3.4 договору встановлено, що орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за Актом приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється розрахунок. Невиставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.
Нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном (пункт 3.6 договору).
Відповідно до пункту 3.10 договору у разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за Актом приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити орендодавцю заборгованість з орендної плати, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції.
Приписами пункту 8.6 договору встановлено, що у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.
За пунктом 11.1 договору договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін з 24.07.2019 (двадцять четвертого липня дві  тисячі дев`ятнадцятого року) і діє до 23.07.2024 (двадцять третього липня дві тисячі двадцять четвертого року) включно та до повного виконання зобов`язань у частині здійснення розрахунків.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Відповідно до акту приймання-передачі майна від 24.07.2019 (а.с. 14 том 1) орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до умов договору №ПР/ВЧД-16-2019-005/НКМ-дч від 24.07.2019 у будинку за адресою: м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28 б, частину будівлі адміністративного корпусу, а саме: приміщення першого поверху (№1-2– 1-15) площею 189,8кв.м та підвалу (№1-32– 1-39, IV) площею 227,1кв.м згідно з планом за поверхами. Загальна площа приміщень, прийнятих в оренду: 416,9кв.м. Дата приймання-передачі майна в користування: 24.07.2019.
У липні 2024 року позивач направив на адресу відповідача лист за вих.№НГ-3/554 від 29.07.2024, в якому зазначив, що листом від 21.05.2024 № НГ-2-3/361 регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" повідомила про свій намір не продовження з Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" договірних відносин по вищезазначеному договору та необхідності направлення 23.07.2024 уповноваженої особи орендаря за адресою розташування майна для підписання Актів приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця. Враховуючи припинення дії договорів та неповернення орендованого майна, позивач повідомив, що починаючи з 24.07.2024 позивачу необхідно здійснювати оплату відповідно до пунктів 3.10 та 8.6 договорів (а.с. 22 зворотній аркуш том 1).
У відповіді за вих.№405 від 08.08.2024 на лист №НГ-3/554 від 29.07.2024 відповідач повідомив, що орендодавцем заявлено вимогу про сплату орендарем потрійного розміру орендної плати. Однак, сплата орендарем орендної плати згідно пункту 3.10 договорів на вимогу орендодавця має розглядатися як фактичне продовження орендних правовідносин між сторонами, за відповідними договорами оренди, після закінчення строку їх дії. Додатково повідомлено про зацікавленість стосовно продовження та/або встановлення нових орендних правовідносин (а.с. 21-зворотній аркуш 21 том 1).
У серпні 2024 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих.№ВПридн-02/2424 від 19.08.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 у розмірі 27886,56грн. Також запропоновано добровільно виконати умови пункту 2.4 договору щодо повернення орендованого майна за Актом приймання – передачі та сплатити орендну плату (а.с. 70-зворотній аркуш том 1).
У відповіді за вих.№326-В від 10.09.2024 на претензію за вих.№ВПридн-02/2424 від 19.08.2024 позивач повідомив, що задовольняє вимоги претензії частково та перерахував грошові кошти у розмірі 27886,56грн, згідно платіжної інструкції №7111 від 09.09.2024. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-02/2424 від 19.08.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 71-75 том 1).
У вересні 2024 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих.№ВПридн-04/10 від 17.09.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної плати за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 у розмірі 114144,48грн (а.с. 76-зворотній аркуш 76 том 1).
У відповіді за вих.№382-В від 14.10.2024 на претензію за вих.№ВПридн-04/10 від 17.09.2024 позивач повідомив, що задовольняє вимоги претензії частково, оскільки розрахунок розміру неустойки здійснюється без урахування ПДВ та перерахував грошові кошти у розмірі 108060,42грн, згідно платіжної інструкції №7895 від 11.10.2024. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-04/10 від 17.09.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 77-81 том 1).
У жовтні 2024 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих.№ВПридн-04/26 від 17.10.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної плати за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 у розмірі 115856,64грн (а.с. 82-зворотній аркуш 82 том 1).
У відповіді за вих.№429-В від 06.11.2024 на претензію за вих.№ВПридн-04/26 від 17.10.2024 позивач повідомив, що задовольняє вимоги претензії частково, оскільки розрахунок розміру неустойки здійснюється без урахування ПДВ та перерахував грошові кошти у розмірі 108060,42грн, згідно платіжної інструкції №8379 від 05.11.2024. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-04/26 від 17.10.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019, без ПДВ (а.с. 83-87 том 1).
У листопаді 2024 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих.№ВПридн-04/47 від 13.11.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної плати за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 у розмірі 117942,06грн (а.с. 88-зворотній аркуш 88 том 1).
У відповіді за вих.№478-В від 296.11.2024 на претензію за вих.№ВПридн-04/47 від 13.11.2024 позивач повідомив, що задовольняє вимоги претензії частково, оскільки розрахунок розміру неустойки здійснюється без урахування ПДВ та перерахував грошові кошти у розмірі 108060,42грн, згідно платіжної інструкції №8866 від 27.11.2024. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-04/47 від 13.11.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 90-93 том 1).
Позивач зазначає, що 24.07.2024 строк дії договору закінчився, але орендоване майно не було повернуто орендодавцю та орендна плата з 24.07.2024 орендарем не сплачується, що є порушенням умов договору, зокрема, пунктів 2.4 та 3.6. договору. У зв`язку з вказаними обставинами позивачем здійснено розрахунок орендної плати за весь час фактичного користування майном, що передбачено пунктом 3.6 договору, за розрахунком позивача за період з 01.09.2024 по 31.10.2024 підлягає сплаті відповідачем орендна плата в загальній сумі 140279,22грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Відповідно до ч.ч.1, 2  ст.269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.             
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України , колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що 24.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (орендодавець,) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч (договір).
На умовах та в порядку, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 416,9кв.м, а саме: частину будівлі адміністративного корпусу (приміщення першого поверху (№1-2– 1-15) площею 189,8кв.м та підвалу (№1-32– 1-39, IV)площею 227,1кв.м) структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", розташовану у м. Кам`янське Дніпропетровської області за адресою:
вул. Енергетиків, будинок 28 б (двадцять вісім літера "б"), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1593940312245, триповерхового будинку загальною площею 898,7кв.м (далі – майно), в тому числі коефіцієнт загальних площ 46,4% згідно з планом за поверхами, відповідно до викопіювання з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору (пункт 1.1 договору).
Пунктом 3.3 договору передбачено, що розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за 1 (один) календарний місяць користування 1кв.м. майна 64,15грн (шістдесят чотири гривні 15 коп.), крім того ПДВ - 12,83грн (дванадцять гривень 83 коп.), а всього з ПДВ - 76,98грн (сімдесят шість гривень 98 коп.).
Загальний розмір орендної плати за 1 (один) календарний місяць користування майном становить 26744,00грн (двадцять шість тисяч сімсот сорок чотири), крім того ПДВ – 5348,80грн (п`ять тисяч триста сорок вісім грн 80 коп.), а всього з ПДВ – 32092,80грн (тридцять дві тисячі дев`яносто дві грн 80 коп.) (надалі орендна плата).
Судом також встановлено, що неустойка, яка підлягала сплаті за період неправомірного користування майном у період з 24.07.2024 по 31.10.2024, у відповідності до вимог частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, була у повному обсязі сплачена відповідачем до моменту звернення позивача із даним позовом до суду відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій, а саме: 
- платіжна інструкція №7111 від 09.09.2024 на суму 27886,56грн. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-02/2424 від 19.08.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 75 том 1).
- платіжна інструкція №7895 від 11.10.2024 на суму 108060,42грн. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-04/10 від 17.09.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 81 том 1).
- платіжна інструкції №8379 від 05.11.2024 на суму 108060,42грн. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-04/26 від 17.10.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 87 том 1).
- платіжна інструкція №8866 від 27.11.2024 на суму 108060,42грн.. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією №ВПридн-04/47 від 13.11.2024 за договором №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019., без ПДВ (а.с. 90-93 том 1).
Слід також наголосити, що розрахунок неустойки щомісяця за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 здійснювався самим позивачем та зазначався ним у претензіях, які щомісяця надсилались відповідачу. При цьому, як було зазначено вище, судом визнано неправомірним застосування положень пунктів 3.2 та 3.3 договору під час розрахунку неустойки за період з 24.07.2024 по 31.10.2024, у зв`язку з чим, судом визнається правомірною сплата відповідачем неустойки у зазначених вище (визначених відповідачем) сумах.
Предметом апеляційного оскарження є правильність висновків суду першої інстанції в частині можливості задоволення позову про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 140279,22грн. за договором оренди нерухомого майна №ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч від 24.07.2019 в частині здійснення розрахунків з орендної плати за період з 01.09.2024 по 31.10.2024, а саме після закінчення строку оренди:  
“ …. АТ «Українська залізниця» ознайомившись з оскаржуваним рішенням вважає, що судом були допущені порушення норм процесуального та матеріального права.
Так, 24.07.2019 року між АТ «Українська залізниця» (Орендодавець) та ТОВ «Лемтранс» (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16- 2019-001/НКМ-дч (далі - Договір).
Відповідно до умов Договору.
3.6. Нарахування Орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування Майном.
3.10. У разі припинення (розірвання) цього Договору Орендар сплачує Орендну плату до дати фактичного повернення Майна за Актом приймання-передачі майна від Орендаря до Орендодавця включно. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити Орендодавцю заборгованість з Орендної плати, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції.
Таким чином, укладаючи договір від 24.07.2019 року № ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч сторони погодили, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном (пункти 3.6, 3.10 Договору), в зв`язку з чим сам факт закінчення строку дії Договору не звільняє ТОВ «Лемтранс» від оплати орендної плати, адже вона нараховується та, відповідно, сплачується до моменту повернення орендованого майна.
З огляду на невиконання Орендарем свого зобов`язання по сплаті орендної плати за весь час фактичного користування майном, як-то передбачено п. 3.6 та п. 3.10 Договору, ТОВ «Лемтранс» АТ «Українська залізниця» за період з 01.09.2024 по 31.10.2024 має сплатити орендну плату у загальному розмірі 140 279,22 грн. з ПДВ (з урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог).
Ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що …….
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України….
Ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, …..
Ч. 1 ст. 629 ЦК України регламентовано, ….
Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України ….
В порядку ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України …. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 283 ГК України.
За змістом ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України …”, які колегія суддів відхиляє з огляду на наступне:
Відповідно до пункту 3.10 договору у разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за Актом приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити орендодавцю заборгованість з орендної плати, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції.
Приписами пункту 8.6 договору встановлено, що у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.
За пунктом 11.1 договору договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін з 24.07.2019 (двадцять четвертого липня дві  тисячі дев`ятнадцятого року) і діє до 23.07.2024 (двадцять третього липня дві тисячі двадцять четвертого року) включно та до повного виконання зобов`язань у частині здійснення розрахунків.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Позивач зазначає, що 24.07.2024 строк дії договору закінчився, але орендоване майно не було повернуто орендодавцю та орендна плата з 24.07.2024 орендарем не сплачується, що є порушенням умов договору, зокрема, пунктів 2.4 та 3.6. договору. У зв`язку з вказаними обставинами позивачем здійснено розрахунок орендної плати за весь час фактичного користування майном, що передбачено пунктом 3.6 договору, за розрахунком позивача за період з 01.09.2024 по 31.10.2024 підлягає сплаті відповідачем орендна плата в загальній сумі 140279,22грн.
За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Як передбачено ч. 6 ст. 238 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачено ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).
Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Відтак, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України («Плата за користування майном») і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України («Обов`язки наймача у разі припинення договору найму») не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.
Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).
Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 р. у справі № 910/12949/16,  та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 р. у справі № 910/11131/19.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить стягнути з відповідача саме орендну плату за період з 01.09.2024 р. по 31.10.2024 р., не зважаючи на те, що укладений між сторонами договір оренди припинив свою дію 23.07.2024 р.
Посилання скаржника на те, що за умовами п. п. 3.6 та 3.10 укладеного договору оренди сторони погодили нарахування саме орендної плати за час фактичного користування майном, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки сам факт закінчення строку дії Договору не звільняє ТОВ «Лемтранс» від оплати орендної плати, адже вона нараховується та, відповідно, сплачується до моменту повернення орендованого майна.
Таким чином правовідносини сторін за укладеним договором оренди після його припинення не можуть бути врегульовані іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 ЦК України та п. 8 укладеного договору.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача про стягнення 140279,22 грн заборгованості з орендної плати за договором нерухомого майна від 24.07.2019 р. № ПР/ВЧД-16-2019-001/НКМ-дч є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.
          Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
          Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК).
          З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства України.
          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4   статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №   910/14955/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №    910/14955/24 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №    910/14955/24 - залишити без змін.  
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60грн. покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця”.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                   М.О. Дармін

Суддя                                                                     О.В. Чус

Суддя                                                                             І.М. Кощеєв