Дата документу 20.08.2025 Справа № 337/5963/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 337/5963/24                                         Пр. № 22-ц/807/1110/25	Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                        Кухаря С.В., Полякова О.З.
за участі секретаря                                        Камалової В.В.                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом(т.с.1 а.с.1-8), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за заявою - договором №002/6251986-СК від 12.04.2019 року станом на 25.10.2024 року у розмірі 111042,60 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 60322,94 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) – 50719,66 грн., від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також понесені позивачем судові витрати.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Сидорову М.В. (т.с.1 а.с.86-87). Ухвалою суду першої інстанції від 12.11.2024 року (т.с.1 а.с.92) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року (т.с.1 а.с.189-193) позов Банку у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 09806443) заборгованість за договором-заявою №002/6251986-СК від 12.04.2019 у загальному розмірі 60322,94 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Компенсовано Банку понесені документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову в сумі 1315,85 грн. за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.199-204) просив рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення відсотків в розмірі 50719,66 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повзуні вимоги Банку в частині стягнення комісії в розмірі 50719,66 грн., стягнути з відповідача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.
В автоматизованому порядку 28.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с.1 а.с.219). Ухвалою апеляційного суду від 28.04.2025 року (т.с.1 а.с.220) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 06.05.2025 року (т.с.1 а.с.223). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07.05.2025 року (т.с.1 а.с.224), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.1 а.с.225), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка т.с.1 а.с.249).
Сторона відповідача надала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (т.с.1 а.с.235-248).
В автоматизованому порядку 19.08.2025 року суддями КухарС.В. та Поляковим О.З. у цій справі замінено суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (т.с.1 а.с.250-251).
У дане судове засідання належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с.1 а.с.230, 233-234) представник Банку не з`явився, Банк про причини неявки свого представника апеляційний суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності представника Банку, якій не з`явився, за присутності відповідача ОСОБА_1 та представника останнього – адвоката Барчук В.І. (т.с.1 а.с.240).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та представника останнього, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що відповідач  ОСОБА_1  із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позову Банку, погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.
Банк, як позивач, оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови Банку у стягненні з відповідача відсотків в розмірі 50719,66 грн.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку і лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови Банку у стягненні з відповідача відсотків в розмірі 50719,66 грн.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у цій справі в оскаржуваній частині у задоволенні вимог Банку про стягнення з відповідача відсотків в розмірі 50719,66 грн., керувався ст.ст. 2, 4 - 5, 12 - 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України та виходив із відсутності підстав для стягнення з відповідача нарахованих Банком відсотків за весь період користування кредитними коштами.
Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що Банком, як позивачем, не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що відповідач погодився на сплату процентів за користування кредитними коштами (у зазначеному позивачем розмірі 43,20% річних) на умовах, які викладені у наданих позивачем Тарифах та умовах Публічної пропозиції, розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Публічної пропозиції Банку на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/6251986-СК, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів і порядку їх нарахування, в подальшому ці умови не змінювались, а тому Витяг з публічної пропозиції Банку на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного Банком з відповідачем.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відповідає.
Доводи апеляційної скарги Банку є такими, що дублюють доводи його позову у суді першої інстанції в оскаржуваній частині, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині рішення, а лише відображають позицію Банку, як позивача у цій справі, яку він та його представник вважають єдино вірною та правильною.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Банк не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі в оскаржуваній частині.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку.
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). 
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, та зокрема в оскаржуваній частині у цій справі відсутні та зокрема Банку апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. 
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. 
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку, як позивача,не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Також, в силу вимог ЦПК України у разі відмови Банку у задоволенні його апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, та зокрема у вигляді судового збору за апеляційну скаргу у належному розмірі 1659,68 грн. (ст. 6 ч. 4 ЗУ «Про судовий збір» - якщо скаргу…подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги, вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум;) розрахунок: судовий збір Банку за позов у суді першої інстанції 2422,40 грн. * сума відмовлених вимог Банку 50719,66/ сума заявлених вимог 111042,60 грн. = 1106,45 грн. *150%/100%). 
Тому, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити Банку його право у подальшому на повернення з бюджету зайво сплаченого ним судового збору у цій справі за апеляційну скаргу (розрахунок: сплачено судового збору апелянтом 4542,00 грн. (платіжна інструкція на суму сплати 4542,00 грн. а.с. 205) – належний розмір судового збору за апеляційну скаргу 1659,68 грн.) за відповідною ухвалою апеляційного суду в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за результатами розгляду відповідного клопотання Банку.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 25.08.2025 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В.	Поляков О.З.