ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року 
м. Київ

справа №420/19084/24
адміністративне провадження №К/990/13034/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого Кравченка К.В., суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В.,
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
1. У червні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
2. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 04 листопада 2024 року позов задовольнив. Визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 28 вересня 2020 року до 09 травня 2023 року, а також грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28 вересня 2020 року до 09 травня 2023 року, а також грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 04 грудня 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яку П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 грудня 2024 року залишив без руху та надав скаржнику строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору або доказів звільнення від сплати судового збору.
4. 23 грудня 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про відстрочення сплати судового збору.
5. Ухвалою від 27 грудня 2024 року П`ятий апеляційний адміністративний суд у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовив. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від     04 листопада 2024 року повернув скаржнику, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги в установлений апеляційним судом строк. 
6. 10 лютого 2025 року військова частина НОМЕР_1 повторно подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
7. Ухвалою від 12 лютого 2025 року П`ятий апеляційний адміністративний суд у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовив. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишив без руху та надав скаржнику строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням поважних підстав пропуску цього строку.
8. 22 лютого 2025 року військова частина НОМЕР_1 подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
9. Ухвалою від 26 лютого 2025 року П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. Військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду. 
11. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Скаржник указує, що первинну апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в справі №420/19084/24 військова частина НОМЕР_1 подала з дотриманням установлених статтею 295 КАС України строків, а повернення цієї апеляційної скарги зумовлено несплатою скаржником судового збору. Проте військова частина НОМЕР_1 з незалежних від неї причин була позбавлена можливості сплатити судовий збір у визначений їй апеляційним судом строк,                  а до повторно поданої апеляційної скарги, окрім клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, долучила й платіжну інструкцію про сплату судового збору. Судовий збір сплачений згідно з платіжною інструкцією від 06 лютого 2025 року після надходження коштів і одразу 10 лютого 2025 року відповідач повторно подав апеляційну скаргу. Тому, на переконання скаржника, наявні поважні підстави для поновлення йому строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, оскільки повторне звернення з апеляційною скаргою відбулося без надмірних зволікань та зі сплатою судового збору. Військова частина НОМЕР_1 наголошує, що в її діях не вбачається ознак невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками, а взяття військовою частиною безпосередньої участі у військових діях під час запровадження воєнного стану в Україні, а також те, що затримка в сплаті судового збору пов`язана з тим, Міністерством оборони України, як розпорядником бюджетних коштів, пріоритетним напрямком визначено виділення коштів необхідних на забезпечення відбиття збройної агресії російської федерації, являється поважними підставами для поновлення відповідачу строку звернення              з апеляційною скаргою. Суд апеляційної інстанції, за твердженням скаржника, допустив порушення норм процесуального права та не надав належної правової оцінки обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення відповідача до суду з апеляційною скаргою. Скаржник указує, що апеляційний суд відмовив військовій частині НОМЕР_1 у поновленні строку  на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції без належної оцінки обставин                майнового стану відповідача та без урахування дії воєнного стану, під час якого має             місце обмежене фінансування військової частини щодо витрат на судовий збір у зв`язку з пріоритетним фінансуванням витрат на обороноздатність. 
IІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
12. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 09 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
13. Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. ухвалою від 16 квітня 2025 року відмовив військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від                          04 листопада 2024 року в справі №420/19084/24.
14. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу не надійшло. 
15. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 24 червня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на 25 червня 2025 року. 
ІV. Джерела права й акти їхнього застосування
16. Приписами частини першої статті 293 КАС України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
17. Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
18. Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
19. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
V. Позиція Верховного Суду
20. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №420/19084/24 стало оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
21. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваній ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
22. Право на апеляційне оскарження судового рішення кореспондується із обов`язком учасників справи дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
23. Учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти                усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.
24. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
25. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
26. За правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
27. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС України закріплюють дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, а саме: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
28. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними         при вирішенні питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі. При цьому доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається саме на особу, яка звертається з апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
29. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити, зокрема, з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом   строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
30. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом. Водночас сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання поважності/неповажності наведених скаржником причин пропущення строку на апеляційне оскарження суд має враховувати також й ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув із моменту, коли скаржник дізнався про відповідне судове рішення (ухвалу про повернення апеляційної скарги) до моменту повторного звернення з апеляційною скаргою, і яким саме чином останній діяв протягом відповідного періоду часу. Суд апеляційної інстанції має враховувати, чи вчинялися особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усі можливі та залежні від неї дії у розумні строки, без зайвих зволікань, з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення.
31. Матеріалами справи №420/19084/24 установлено, що вперше апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України, яку П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 грудня 2024 року залишив без руху через невідповідність вимогам КАС України у частині сплати судового збору. 23 грудня 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала заяву про відстрочення сплати судового збору, в задоволенні якої П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 грудня 2024 року відмовив та повернув апеляційну скаргу скаржнику, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги в установлений апеляційним судом строк. Копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 - 27 грудня 2024 року (17:36), що підтверджується довідкою секретаря судового засідання П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року про доставку електронного листа.
32. 10 лютого 2025 року військова частина НОМЕР_1 повторно подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою від 12 лютого 2025 року П`ятий апеляційний адміністративний суд                     у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовив. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишив без руху та надав скаржнику строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням поважних підстав пропуску цього строку.
33. 22 лютого 2025 року військова частина НОМЕР_1 подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій на обґрунтування поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року послалася, зокрема, на безпосередню участь військової частини у військових діях під час запровадженого воєнного стану в Україні, а також на те, що затримка в сплаті судового збору пов`язана з тим, що Міністерством оборони України, як розпорядником бюджетних коштів, пріоритетним напрямком визначено виділення коштів необхідних на забезпечення відбиття збройної агресії російської федерації, що являється поважними підставами для поновлення відповідачу строку звернення з апеляційною скаргою.
34. Ухвалою від 26 лютого 2025 року П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
35. Постановляючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції виходив із того, що згідно з довідкою Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року оскаржуване рішення від 04 листопада 2024 року надіслане військовій частині НОМЕР_1 в її електронний кабінет і документ доставлено до електронного кабінету 04 листопада 2024 року о 21:04, тобто останнім днем на подання апеляційної скарги є 05 грудня 2024 року, а скаржник звернувся до                  суду з повторною апеляційною скаргою через 3,5 місяці з моменту отримання повного тексту оскаржуваного рішення. Апеляційний суд, зокрема, зазначив, що у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Стаття 44 КАС України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними   їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. При цьому особливості організації роботи в установі, що таку апеляційну скаргу подала, жодним чином не впливає на неухильність виконання             нею своїх процесуальних обов`язків з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань, пов`язаних як з дотримання процесуальних строків, установлених            КАС України, так і з процедурою узгодження та проведення платежів (здійсненням видатків бюджету). Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору. Тому держава повинна створити належні фінансові можливості та заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ, а особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було                 б забезпечити сплату судового збору. Отже, наведені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини пропуску такого строку є неповажними, оскільки, як зазначив сам скаржник в апеляційній скарзі, первинну апеляційну скаргу було подано в межах строків, визначених статтею 295 КАС України, а після її повернення скаржнику через несплату судового збору було подано касаційну скаргу, що суперечить доводам наведеним у вказаній заяві про відсутність можливості вчасного звернення з апеляційною скаргою через взяття військовою частиною безпосередньої участі у військових діях. Суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги посилання скаржника на введений воєнний стан в Україні, зазначивши, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року в справі №990/115/22 сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку, а відсутність електропостачання або агресія рф, на яку посилається скаржник, це загальний стан. До того ж, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не може впливати на дотримання         строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку. Отже, за висновками суду апеляційної інстанції, повторна апеляційна скарга була подана поза межами законодавчо встановленого тридцятиденного строку апеляційного оскарження і скаржником не доведено поважність підстав пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги. 
36. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
37. Згідно із позицією Верховного Суду, неодноразово висловленою, строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов: первинне звернення з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; повторне подання апеляційної скарги відбулося у межах строку апеляційного оскарження, установленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення попередньої скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань; скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження та вжито усіх можливих і залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, що стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, й такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою; доведено, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, що не залежали від особи, яка оскаржує судове рішення, та які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
38. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропущення з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві/клопотанні про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
39. Введений в Україні воєнний стан, безумовно, ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, державних установ. Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й без підтвердження її належними та допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
40. Отож, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень в усіх абсолютно випадках. Указані військовою частиною НОМЕР_1 обставини, пов`язані з воєнним станом в Україні, враховуючи її завдання та функції, могли утруднити дотримання установленого законом         строку на апеляційне оскарження судового рішення, водночас у цьому питанні також необхідно зважати на надані скаржником докази, інші обставини та тривалість пропущеного строку.
41. Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до апеляційного суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, установлених процесуальним законом, оскільки в такому випадку порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Тому суд апеляційної інстанції правильно врахував тривалість пропущеного військовою частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в справі №420/19084/24.
42. Апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала вдруге (10 лютого 2025 року) більше ніж через місяць з дня отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції від 27 грудня 2024 року                   про повернення попередньої апеляційної скарги (27 грудня 2024 року (17:36)). Попередня апеляційна скарга на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року була повернута військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку з неусуненням її недоліків, а саме несплатою відповідачем судового збору. При цьому у ситуації з пропуском строків державною установою поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування для сплати судового збору не надає суб`єкту владних повноважень права в будь-який час реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення та не може слугувати належною підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
43. Військовою частиною НОМЕР_1 не надано належних доказів, які б підтверджували, що скаржник з об`єктивних причин не мав можливості повторно подати апеляційну скаргу аж              до 10 лютого 2025 року. При цьому подання військовою частиною НОМЕР_1 касаційної скарги             на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року про повернення первинної апеляційної скарги не перешкоджало своєчасному повторному зверненню з апеляційною скаргою до апеляційного суду та не зупиняло відповідних строків. 
44. Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
45. Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, усунення недоліків апеляційної скарги.
46. Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб і невиконання відповідачем вимог процесуального закону або суду не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження.
47. Державні установи, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або             шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання процесуальних обов`язків.
48. Беручи до уваги наведене, Верховний Суд уважає, що П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 лютого 2025 року обґрунтовано відмовив військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в справі №420/19084/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки відповідач не навів достатніх обґрунтувань          та не надав допустимих і переконливих доказів, які б доводили підстави для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою.
49. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена апеляційним судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.
50. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
51. З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги військової частини НОМЕР_1 без задоволення, а оскаржуваної ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року в справі №420/19084/24 - без змін.
VІ. Судові витрати
52. Ураховуючи результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року в справі №420/19084/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                          О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                                     В. М. Соколов  
                                                                                                    С. А. Уханенко