ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16577/22                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Аканов О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 серпня 2025 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                        Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,
          
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги,
   У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про:
визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 № 505 за заявою від 04.05.2020 за період з 04.05.2020 по 17.12.2020;
зобов`язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 №505 за заявою від 04.05.2020 за період з 04.05.2020 по 17.12.2020.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, поновлено строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі - Закон № 3863-ІХ), пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (Відомості Верховної Ради України, 2023 р., № 29, ст. 111) викладено в новій редакції.
Приписами пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», установлено, що інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу, в задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовлено, позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням інших причин його пропуску.
На виконання ухвали суду, позивачем надано до суду заяву від 14.04.2025.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.08.2025.
Сторони у судове засідання не зґявились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, з огляду на що, колегія суддів вирішила за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції щодо посилання позивача на те, що дізналася про порушення прав 14.07.2021, коли отримала від Національної соціальної сервісної служби України відповідь від 09.07.2021, зазначив, що не приймає через те, що Порядком не передбачено обов`язкового звернення до Національної соціальної сервісної служби України. Позивач 04.05.2020 отримала довідку ВПО та проінформована про порядок отримання грошової допомоги та 17.12.2020 звернулась до відповідача із заявою для отримання грошової допомоги та документами, а вперше звернулась до суду в січні 2022 поза межами шестимісячного звернення до суду. Також, позивачем у заяві від 14.04.2025 зазначено, що будь-яких «інших» або «нових» підстав для поновлення строку у позивачці не з`явилося, усім підставам для поновлення строку звернення надана оцінка в ухвалі суду 31 березня 2025 року.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не мав підстав для залишення позову без розгляду, з урахуванням того, що позивачем надавалась заява про поновлення строку на звернення до суду, а судом було поновлено такий строк та справа розглядалась по суті, однак, після прийняття до провадження, суд безпідставно залишив позовну заяву без руху та не надав належної оцінки доводам заявника. 
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч. 2  ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права.
Згідно норм п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленими ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.
За результатами ознайомлення з даною позовною заявою, судом першої інстанції було встановлено, що вона подана без додержання вимог, передбачених ч. 6 ст. 161 КАС України, оскільки норми зазначеної статті передбачають, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до приписів п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Позивач в позовній заяві просить визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги та зобов`язати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу за період з 04.05.2020 по 17.12.2020. За захистом своїх прав позивач звернулась 26.09.2022, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду.
Разом з позовом, позивачем було заявлене клопотання про поновлення строку звернення до суду. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 прийнято позовну заяву до розгляду, поновлено строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито провадження у справі.
Однак, після передачі справи на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача щодо поновлення строку звернення до суду  з даним позовом, є безпідставними, а тому, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без розгляду.
При цьому, позивач наголошувала на тому, що про порушення своїх прав вона дізналася з відповіді Національної соціальної сервісної служби України від 09.07.2021 (простий лист отриманий 14.07.2021)
Вперше за даним позовом позивач звернулася в січні 2022 року до Окружного адміністративного суду м. Києва (суддя Аблов Є.В.). Повторно звернувшись до суду з аналогічним позовом справа розподілена до судді Качура І.А., який, ухвалою суду від                      04 жовтня 2022 року відкрив провадження та постановив проводити розгляд справи за правилами спрощеного  позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому  провадженні), одночасно поновивши строки для звернення до суду згідно з даної позовною заявою.
          Колегія суддів вважає, що залишення позову без руху з підстав неповажності причин для поновлення строку для звернення до суду з позовом, яким вже було надано оцінку, зі спливом більше 2 років, не узгоджується з принципом правової визначеності та не відповідає основним засадам адміністративного судочинства, та не виконує головного завдання, вирішити публічно-правовий спір та за наявності на те правових підстав, захистити права позивача.
Не є пропорційним різнобічна оцінка одних і тих самих обставин в рамках однієї справи, двох ухвал з одного й того ж питання, ухвалених судами, але з різним змістом резолютивної частини. Вимога суду навести інші підстави для поновлення строку на звернення до суду з даною позовною заявою, з урахуванням того, більше ніж 2 роки спір так і не був вирішений, є безпідставним.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, не залежали від суб`єктивного волевиявлення позивача щодо небажання виражати зацікавленість у розгляді адміністративної справи або ухилятись від виконання процесуальних обов`язків, як позивач у справі. До того ж, на переконання колегії суддів, за обставин звернення позивача до суду з позовом у 2022 році, та не вирішення спору по суті до 2025 року із залишенням позовної заяви без розгляду через пропуск строку на звернення до суду з даним позовом, за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлювали отримати відповідь на звернення та звернутись до суду, про такі причини наведено позивачем (а.с. 6-8, 52-56), порушує право позивача на доступ до правосуддя та вчасний та ефективний розгляд справи у розумний строк.
Як було зазначено в позові, про порушення своїх прав позивач дізналася 14.07.2021, коли отримала від Національної соціальної сервісної служби України відповідь від 09.07.2021, з якої дізналася про порушення її прав та на початку січня 2022 року, з дотриманням строків, визначених КАС України,  подала (надіслала поштою) позовну заяву з додатками до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Стосовно зазначення судом першої інстанції про те, щодо посилання позивача на те, що дізналася про порушення прав 14.07.2021, коли отримала від Національної соціальної сервісної служби України відповідь від 09.07.2021, судом відхилено через те, що Порядком не передбачено обов`язкового звернення до Національної соціальної сервісної служби України, колегія суддів вважає його помилковим, позаяк, даною відповіддю фактично було розґяснено порядок призначення/нарахування/виплати допомоги, з якої позивач вбачала хибність висновків щодо відсутності в неї права на виплатиту щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 № 505 за заявою від 04.05.2020 саме за період з 04.05.2020 по 17.12.2020. 
На переконання колегії суддів, залишення Донецьким окружним адміністративним судом без розгляду адміністративного позову у справі з формальних підстав, унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів, шляхом судового розгляду справи. 
Тож, доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються у якості належних в частині. 
Колегія суддів вважає, що, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, неповно дослідив всі обставини справи, що порушує право позивача на доступ до правосуддя, вчасний та ефективний розгляд справи у розумний строк. 
Наведені судом підстави для залишення позову без розгляду, на переконання колегії суддів, є проявом надмірного формалізму за ситуації, коли позов, поданий та розглядався з 2022 року, по суті вимог такі не розглянутий.
Згідно п. ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Тому, наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Підстави для розподілу судових витрат наразі відсутні.
Керуючись ст. ст. 240, 243, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

 У Х В А Л И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - скасувати.

Справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                     О.М. Ганечко 
        Судді                                                                                                             В.В. Кузьменко
                                                                                                    Я.М. Василенко