ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2025 р.           Справа№ 910/12163/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Шапрана  В.В. 
 
секретар
судового засідання           Рибчич А.В.

за участю 
представників:                 
від позивача - не з`явився 
від відповідача - Ночвай Д.М.
від прокуратури - Дергунов Д.С.

розглянувши апеляційну скаргу Київської міської прокуратури
на рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2025 р. (повний текст складено 21.03.2025 р.)
у справі № 910/12163/24 (суддя - Літвінова М.Є.)
за позовом Заступника керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Арм Спорт" 
про визнання недійсним пункту договору та стягнення 86197,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Новгород-Сіверська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Арм Спорт" про:
- визнання недійсним п. 3.1 договору про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р. в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору;
- стягнення з відповідача а користь позивача 86197,00 грн безпідставно сплачених коштів у вигляді ПДВ.
Вимоги прокурора обгрунтовані тим, що прийняття постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" від 02.03.2022 р. № 178 є підставою для визнання недійсним договору про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р., в частині включення суми ПДВ до вартості товару та повернення коштів.
Рішенням Господарського суду м. Києва 17.02.2025 р. у справі № 910/12163/24 відмовлено Новгород-Сіверській окружній прокуратурі в інтересах держави в особі Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області у задоволенні позову.
Не погодившись з рішенням, Київська міська прокуратура подала апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на те, що закупівля була здійснена за рахунок коштів місцевого бюджету на виконання Програми заходів територіальної оборони та мобілізаційної роботи на 2023 рік, затвердженої рішенням двадцять третьої сесії міської ради восьмого скликання 22 грудня 2022 року № 747. У період дії положень пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання товару, передбаченого договором про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р., необхідно було здійснювати без сплати ПДВ. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 р. апеляційну скаргу Київської міської прокуратури у справі № 910/12163/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12163/24 та призначено до розгляду на 27.05.2025 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 р. оголошено перерву у справі № 910/12163/24 до 10.06.2025 р.
Засідання суду, призначене на 10.06.2025 р., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. у відпустці з 10.06.2025 р. по 11.06.2025 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 р. справу № 910/12163/24 призначено до розгляду на 08.07.2025 р. 
У судовому засіданні 08.07.2025 р. представник відповідача та прокурор надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги шляхом направлення до його електронного кабінету процесуальних документів у справі.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Копію ухвали про відкриття провадження від 14.04.2025 р. у справі № 910/12163/24 позивачу доставлено до електронного кабінету 14.04.2025 р., доказом чого є довідка про доставку електронного документу від 22.04.2025 р., що міститься в матеріалах справи. 
Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 14.04.2025 р. у справі № 910/12163/24 оприлюднена у реєстрі 15.04.2025 р.
Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та прокуратури,  дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
25.09.2023 р. між Семенівською міською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Арм Спорт" (далі - продавець) укладено договір про закупівлю № 427 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується поставити Приціли Hawke Vantage (ДК 021:2015 - 38630000-0 Астрономічні та оптичні прилади), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
Згідно з п. 1.2 договору найменування та кількість товару вказані у специфікації на товар (додаток № 1 до договору). 
Як передбачено п. 1.4 договору, обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від потреб замовника та реального фінансування видатків на 2023 рік. 
За п. 2.1 договору продавець повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає стандартам, технічним умовам, встановленим на даний вид товару, при поставці товарів надаються документи, що посвідчують якість товару.
У відповідності до п. 3.1 договору загальна ціна цього договору становить 517182,00 грн, в т. ч. ПДВ 86197,00 грн. Вартість товару включає в себе всі додатки, збори, транспортні витрати на доставку товару за адресою замовника. 
Згідно з п. п. 4.1 - 4.2 договору розрахунки здійснюються покупцем у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати підписання відповідної видаткової накладної за фактично отриманий товар. Сторони дійшли спільної згоди, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем виключно з дати виникнення бюджетних зобов`язань у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань та фактичного надходження коштів.
Відповідно до п. п. 5.1 - 5.2 договору поставка товару здійснюється транспортом та коштом продавця. Строк поставки товару: до 20.10.2023 р. включно. Місце поставки - Україна, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, м. Семенівка, вул. Червона Площа, 6.
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2023 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами. Строк дії договору може продовжено, у випадку непереборної сили, затримки фінансування витрат покупця або інших обставин, за домовленістю сторін, шляхом підписання додаткової угоди (п. п. 11.1 - 11.2 договору).
Пунктом 12.4 договору сторони погодили, що на договір поширюються положення пункту 19 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 р. № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (зі змінами), відповідно до якого істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених в цих особливостях.
13.08.2024 р. Новгород-Сіверська окружна прокуратура звернулась із листом № 53-77-2563ВИХ-24 до начальника Управління державної казначейської служби України у Семенівському районі Чернігівської області про надання інформації про виконання бюджетних програм, на підставі яких позивачем було здійснено оплату за поставання товару, передбаченого договором про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р.
Також 13.08.2024 р. Новгород-Сіверська окружна прокуратура звернулась до Семенівської міської ради із листом № 53-77-2562ВИХ-24, в якому просила останнього надати інформацію щодо вжитих або майбутніх заходів щодо повернення до місцевого бюджету безпідставно перерахованих коштів у розмірі ПДВ за договором про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р.
У відповідь, 21.08.2024 р.  Управління державної казначейської служби України у Семенівському районі Чернігівської області повідомило прокуратуру про здійсненя міською радою оплати за договором № 427 у розмірі 517182,00 грн, у т.ч. ПДВ у розмірі 861197,00 грн.
22.08.2024 р. позивач повідомив прокуратуру про те, що Семенівська міська рада не має права втручатися в господарську діяльність суб`єктів господарювання, позивач не наділений повноваженнями впливати на формування ціни товару, включення в структуру ціни товару тих чи інших податків. Також позивач вказав, що ніяких повідомлень від контролюючих органів щодо порушень з боку контрагентів відносно сплати ПДВ до Семенівської міської ради не надходило.
20.09.2024 р. Новгород-Сіверська окружна прокуратура направила на адресу позивача лист № 53-77-2917вих-24, в якому повідомила останнього про звернення до суду із позовом про визнання недійсним пункту договору про закупівлю № 427 від 25.09.2023  р. та стягнення 86197,00 грн.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку прокурора, безпідставно не здійснює повернення коштів у розмірі 86197,00 грн, сплачених позивачем за укладеним договором про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р. у вигляді ПДВ, що суперечить п. 32 та п. 92 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як передбачено ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними  на момент їх вчинення  (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 р. у справі № 920/330/18 
За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.
Згідно з п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податок на додану вартість,  є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. 
Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. п. 30.1 - 30.2, 30.9 ст. 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Податкова пільга надається шляхом:
а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;
б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;
в) встановлення зниженої ставки податку та збору;
г) звільнення від сплати податку та збору.
Як передбачено пп. 4 п. 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини першої статті 1 Закону України "Про оборонні закупівлі", що класифікуються за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, зокрема групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інші оптичні, навігаційні та топографічні прилади та інструменти, що використовуються в оборонних цілях).
У відповідності до пп. 5 п. 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель, зокрема, оптичних приладів для слідкування, що класифікуються у товарних підкатегоріях 9013 10 90 00, 9005 10 00 00, 9005 80 00 00 згідно з УКТ ЗЕД.
У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпунктів 4 і 5 цього пункту (в частині постачання товарів за державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель), положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.
Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборонні закупівлі" товари оборонного призначення - озброєння, військова та спеціальна техніка, зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення, та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби, технічні засоби розвідки; засоби технічного та криптографічного захисту інформації, засоби спеціального зв`язку, космічна техніка військового та подвійного призначення, засоби індивідуального захисту (бронежилети всіх класів захисту, протиударні, кулезахисні шоломи, комплекти протиударного захисту тощо), спеціальні засоби (кайданки, кийки, засоби, споряджені речовинами сльозогінної, світлошумової дії тощо), спеціальні (спеціалізовані) транспортні засоби; комп?ютерна, оптична, вимірювальна та інша техніка; спеціальний формений одяг, необхідний для виконання завдань правоохоронними органами, структурними підрозділами органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публінної безпеки і порядку, військовими формуваннями з правоохоронними функціями, товари подвійного використання для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони; розвитку обороноздатності держави та системи національної стійкості, а також будь-які інші товари, які закуповуються державними замовниками, визначеними згідно з пунктом 10 частини першої цієї статті, для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони.
Відповідно до п. 4.1 ст. 1 Закону України "Про оборонні закупівлі" гарантоване забезпечення потреб безпеки і оборони - забезпечення суб`єктів, визначених пунктом 10 частини першої цієї статті, товарами, роботами і послугами, необхідними для виконання завдань з відсічі збройній агресії та відвернення загроз національній безпеці, незалежності України, її територіальній цілісності і недоторканності, щодо боротьби з тероризмом, усунення обставин, що зумовили необхідність введення надзвичайного стану.
Як передбачено п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України "Про оборонні закупівлі", державний контракт (договір) - угода, укладена у письмовій формі державним замовником від імені держави з виконавцем відповідно до затверджених планів закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборонні закупівлі" державні замовники у сфері оборони (далі - державні замовники) - визначені Кабінетом Міністрів України центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, військові формування, утворені відповідно до законів України.
У відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2021 р. № 363 "Питання оборонних закупівель" державними замовниками у сфері оборони визначено Міністерство внутрішніх справ, Міністерство економіки, Міністерство оборони, Міністерство юстиції, Державну службу з надзвичайних ситуацій, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Державне космічне агентство, Адміністрацію Державної прикордонної служби, Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Управління державної охорони, Національне антикорупційне бюро, Національну гвардію, Національну поліцію, Державну спеціальну службу транспорту, Державне бюро розслідувань, Державну судову адміністрацію, Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості.
Вбачається, що у п. 12.4 договору сторони погодили, що на договір поширюються положення пункту 19 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 р. № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (зі змінами), відповідно до якого істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених в цих особливостях.
Крім того, позивач не є державним замовником у сфері оборони у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2021 р. № 363, та закупівля здійснювалась не для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, оскільки не передбачала забезпечення придбаним товаром суб`єктів, визначених у п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборонні закупівлі".
Отже, між сторонам було укладено договір про закупівлю, на який не розповсюджуються вимоги Закону України "Про оборонні закупівлі" та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 р. № 1275.
Крім цього, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України за умови, якщо:
- товари, щодо яких здійснюються такі операції, належать до категорії товарів, які визначені у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України та класифікуються у товарних позиціях згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), визначеною Законом України "Про митний тариф України";
- кінцевим отримувачем відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами відповідного договору визначено суб`єктів, перерахованих у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
У разі недотримання таких умов вказані операції підлягатимуть оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
При цьому, визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за вказаною нормою є не лише категорія товарів та суб`єкт кінцевого отримувача таких товарів, а й документальне підтвердження особи такого суб`єкта відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, в якому визначено осіб кінцевими отримувачами, зазначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
Порядок оформлення сертифіката кінцевого споживача регламентовано Положенням про порядок надання гарантій та здійснення державного контролю за виконанням зобов`язань щодо використання у заявлених цілях товарів, які підлягають державному експортному контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 р. № 920 (далі - Положення).
Відповідно до п. 5 Положення з метою оформлення гарантій щодо кінцевого використання імпортованих в Україну товарів використовуються міжнародний імпортний сертифікат, сертифікат підтвердження доставки, сертифікат кінцевого споживача та інші документи, які містять державні гарантії та гарантії кінцевого споживача щодо використання товарів у заявлених цілях.
Згідно з п. 15 Положення сертифікат кінцевого споживача - це документ, яким кінцевий споживач вказує на місце встановлення (використання) і ціль кінцевого використання товару та гарантує, що цей товар не буде використаний в інших цілях, ніж зазначені в сертифікаті, не буде переданий іншому суб`єкту підприємницької діяльності на території України або реекспортований без дозволу Держекспортконтролю, а також бере на себе інші гарантії щодо імпортованого в Україну товару у разі, коли це передбачено умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) згідно з вимогами держав - експортерів товарів (додаток 3).
Як передбачено п. 16 Положення, сертифікат кінцевого споживача оформляється у трьох примірниках. Перший і другий примірники направляються кінцевим споживачем імпортеру товару, який передає перший примірник іноземному експортеру, а другий примірник - Держекспортконтролю разом із заявою на видачу імпортного сертифіката або іншого документа. Третій примірник залишається у кінцевого споживача товарів.
Отже, сертифікат кінцевого споживача - це документ, який надається, зокрема, з метою підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів, який гарантує, що переданий йому товар не буде використовуватись в інших цілях або не буде переданий іншому суб`єкту.
При цьому, визначення суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору насамперед обумовлено необхідністю підтвердити особу такого кінцевого отримувача товарів, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України яких підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, та не може бути формальністю, адже операції, зокрема, щодо постачання товарів, суб`єкт кінцевого отримувача яких не відповідає визначеному переліку, виключає можливість звільнення таких операцій від оподаткування ПДВ на підставі цієї норми.
Тобто, за вказаною нормою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій, зокрема, щодо постачання на митній території України товарів, визначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, визначальним є документальне визначення суб`єкта кінцевого отримувача таких товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору.
У матеріалах справи відсутній сертифікат кінцевого споживача, в якому було б зазначено, що кінцевим отримувачем відповідних товарів буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України. 
Крім цього, умови укладеного договору також не визначають, що кінцевим отримувачем відповідних товарів буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.
Відсутність такого документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору свідчить про відсутність правових підстав для звільнення операцій з постачання таких товарів від оподаткування ПДВ, відповідно про відсутність підстав стверджувати, що включення ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних згідно з таким договором товарів та подальша його сплата постачальнику суперечить вимогам підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.
Відповідно до Індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України № 5419/99-00-2103-02 ІПК від 25.11.2024 р. операція з постачання на митній території України товарів оборонного призначення підлягає звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України за умови, що: такі товари оборонного призначення належать до категорії товарів оборонного призначення, визначених п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборонні закупівлі» та класифікуються за групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, перерахованими в абзацах "а"-"н" підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (з урахуванням зазначених у таких абзацах обмежень); постачання товарів оборонного призначення здійснюється у межах державного контракту; постачальник товарів оборонного призначення є виконавцем або співвиконавцем державного контракту (договору) у розумінні норм Закону України «Про оборонні закупівлі»; покупець є державним замовником у розумінні норм Закону України «Про оборонні закупівлі». У разі недотримання зазначених вище умов вказана вище операція підлягає оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку. Оскільки, як зазначено у зверненні, покупці (сільська / селищна рада) товарів не є державними замовниками, то на операцію товариства з постачання сільській / селищній раді на митній території України товарів режим звільнення від оподаткування, встановлений підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, не поширюється.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога прокуратури про визнання недійсним п. 3.1 договору про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р. в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Вимога прокуратури про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 86197,00 грн, як безпідставно отримані, також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною вимогою від основної, у задоволенні якої було відмовлено.
Стосовно підстав представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура  здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою; справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Як передбачено  ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням вимог законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що завдає шкоду інтересам держави.
Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які належать до їхньої компетенції, а також у захисті прав та свобод інтересів місцевого значення, які не мають загальнодержавного характеру, але направлені на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку в спосіб, який належить до їх відання.
Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.
Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства регулюються Бюджетним кодексом України.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палата Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц).
Органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами 1 та 2 статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21.
Семенівська міська рада як орган місцевого самоврядування, є розпорядником бюджетних коштів у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України, що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, водночас, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері.
Тобто,  міська рада   є органом, до компетенції якого віднесені повноваження контролю за використанням виділених нею бюджетних коштів.
Відповідно до ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування має право звернутись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Як було встановлено вище, 13.08.2024 р. Новгород-Сіверська окружна прокуратура зверталась до Семенівської міської ради із листом № 53-77-2562ВИХ-24, в якому просила надати інформацію щодо вжитих або майбутніх заходів щодо повернення до місцевого бюджету безпідставно перерахованих коштів у розмірі ПДВ за договором про закупівлю № 427 від 25.09.2023 р.
У відповідь, 22.08.2024 р. позивач направив на адресу прокуратури лист, в якому вказав, що Семенівська міська рада не має права втручатися в господарську діяльність суб`єктів господарювання, позивач не наділений повноваженнями впливати на формування ціни товару, включення в структуру ціни товару тих чи інших податків. Також позивач вказав, що ніяких повідомлень від контролюючих органів щодо порушень з боку контрагентів відносно сплати ПДВ до Семенівської міської ради не надходило.
20.09.2024 р. Новгород-Сіверська окружна прокуратура направила позивачу повідомлення № 53-77-2917вих-24, в якому вказала, що в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" має намір звернутись до суду із позовом про визнання недійсним пункту договору та стягнення 86197,00 грн.
Враховуючи те, що міською радою не вживалися належні та ефективні заходи, спрямовані на захист інтересів держави у судовому порядку шляхом пред`явлення позовної заяви, прокурор у встановленому порядку звернувся із вказаним позовом до суду.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2025 р. у справі № 910/12163/24 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Київської міської прокуратури не підлягає задоволенню. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2025 р. у справі № 910/12163/24 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Київську міську прокуратуру.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.07.2025 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В. Андрієнко

                                                                                В.В. Шапран