ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/15167/24		
Провадження № 22-ц/821/902/25		
категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Гончар Н.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Костенко А.І.  

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»,
відповідач: ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2025  року (ухваленого під головуванням судді Ватажок-Сташинської А.В. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 25 березня 2025 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

20 грудня 2024 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає що на підставі укладеного між сторонами кредитного договору №2001280805101 від 01.04.2019, 01.04.2019 видано ОСОБА_1 кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3 000 грн 00 коп., який пізніше було збільшено до 50 000 грн 00 коп. 
Вказує, що відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. 
Крім того, зазначає позивач, ним було направлено письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак, у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була.
Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 становить 97 509 грн 12 коп., з яких: 49 975 грн 83 коп заборгованість за кредитом; 47 533 грн 29 коп заборгованість за процентами.
На підставі наведеного, позивач АТ « Перший Український Міжнародний Банк» просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 97 509,12 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №2001280805101 від 01.04.2019 у сумі 97 509 грн 12 коп, з яких: 49 975 грн 83 коп – заборгованість за кредитом; 47 533 грн 29 коп – заборгованість по процентам.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ « Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем за кредитним договором коштів. Оскільки взяті на себе зобов`язання відповідачка належним чином не виконує, тому наявні підстави для задоволення позову та стягнення існуючої заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

08 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2025 року, вважаючи рішення суду першої інстанції необгрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству України.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що у неї виникли форс-мажорні обставини, через які вона не змогла виконати умови договору, починаючи з 2022 в Україні тривають військові дії, що призвели до втрати роботи та значного погіршення фінансового стану. Також зазначає, що вона є опікуном дитини з інвалідністю, що впливає на її фінансовий стан.
Посилається на те, що проценти є неспівмірними з основною сумою боргу та є надмірним фінансовим навантаженням, особливо з огляду на її соціальні обставини та низький дохід.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2019 між сторонами було укладено кредитний договір №2001280805101 (далі – договір) та видано відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3 000 грн 00 коп.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту, строк кредитування – 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка – 47,88%.
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001280805101 від 01.04.2019, кредитний ліміт декількома операціями з 3 000 грн 00 коп було збільшено до 50 000 грн 00 коп. 
Згідно наданого за кредитним договором №2001280805101 від 01.04.2019 розрахунку вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, її заборгованість за вказаним кредитним договором, враховуючи внесені відповідачем кошти на погашення заборгованості станом на 06.10.2024 становить 97 509 грн 12 коп, з яких: 49 975 грн 83 коп – заборгованість за кредитом; 47 533 грн 29 коп – заборгованість за процентами.
07 жовтня 2024 року відповідачу було направлено лист з письмовою вимогою, а саме погашення заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання листа, яка не була виконана.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,  01.04.2019 між сторонами було укладено кредитний договір №2001280805101 та видано відповідачці кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3 000 грн 00 коп.
01.04.2019 відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредитування.
У заяві № 2001280805101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказані всі анкетні дані. Вказана заява містить прохання відповідачки про відкриття на її ім`я поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн.( а.с. 7).
ОСОБА_1 підписанням цієї заяви підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилась із тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування, а про обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.
Відповідно до заяви та паспорта споживчого кредиту, які підписані позичальником ОСОБА_1 , їй було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3 000,00 грн, зі сплатою 47,88% річних, зі строком кредитування 12 місяців, який продовжується на той самий строк у разі відсутності заперечень сторін.
Факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачкою ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді справи не заперечувався.
На підтвердження існування у відповідачки заборгованості за кредитним договором №2001280805101 від 01.04.2019 стороною позивача було надано розрахунок заборгованості станом на 06.10.2024 ( а.с. 24 зворотня сторона, 25-29), та виписку з особового рахунку за період -з 01.04.2019 по 06.10.2024 ( а.с. 29 зворотня сторона 30-59).
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідачки, вона активно користувалась картковим рахунком, здійснювала розрахунок товарів, послуг, переказ коштів на інші рахунки, а також внесення коштів на картковий рахунок. Рух коштів по картці відповідачки свідчить про те, що вона була обізнаною про списання кредитних коштів та коштів за відсотками.
Із наданого розрахунку вбачається, що заборгованість, яка утворилась на 06 жовтня 2024 року, становить 97 509 грн 12 коп, з яких: 49 975 грн 83 коп – заборгованість за кредитом; 47 533 грн 29 коп – заборгованість за процентами. 
Відповідачка розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростовувала, та не надала суду свої контррозрахунки. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу- ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.
Є необґрунтованими доводи, наведені відповідачкою в апеляційній скарзі щодо неможливості виконання взятих на себе за договором зобов`язань через виникнення форс-мажорних обставин,зокрема, через триваючі військові дії, що призвели до втрати роботи та значного погіршення фінансового стану, а також наявності в неї дитини з інвалідністю, опікуном якої вона є, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідачки до АТ «ПУМБ» із заявою про реструктуризацію існуючого боргу та відмови банку у задоволенні такої заяви.
Крім того, кредитний договір №2001280805101 від 01.04.2019, за яким відповідачка отримала кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами позичальником наданими доказами не спростовується.
Крім того, погіршення фінансового стану позичальника не звільняє особу від виконання договірних зобов`язань. 
Доводи апеляційної скарги, що проценти є неспівмірними з основною сумою боргу та є надмірним фінансовим навантаженням, особливо з огляду на її соціальні обставини та низький дохід, також не приймаються колегією суддів, оскільки умовами договору, який був підписаний відповідачкою та частково виконувався, погоджено розмір відсотків, а також порядок їх нарахування та сплати (до 30 числа місяця, реальна річна процентна ставка складає 47,88 %).
Крім того, банком в односторонньому порядку збільшення відсотків не здійснювалось.
ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надано клопотання , в якому остання просила долучити інформацію; надати відповідну правову оцінку діям банку та визнати дії банку щодо самостійного списання коштів такими, що порушують вимоги законодавства, та в якості нових доказів надано копію банківської виписки , з якої вбачається, що в період з 09.05.2025 по 14.05.2025, відбулося списання коштів у розмірі 5 005,00 грн з рахунку ОСОБА_1 на рахунок АТ «ПУМБ» як договірне списання коштів на погашення заборгованості, яка не була надана та досліджена судом першої інстанції, оскільки виписка отримана вже після ухвалення рішення у справі. 
Колегія суддів, перевіривши клопотання та надані докази, зазначає, що вказані докази (виписка по рахунку про списання коштів у розмірі 5005,00 грн) не можуть бути підставами для скасування чи зміни законного судового рішенні та можуть бути враховані Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості. 
Згідно ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Інші вимоги клопотання про неправомірність дій банку не можуть бути предметом розгляду, оскільки предметом апеляційного оскарження є рішення суду про стягнення заборгованості.
Інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2025 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2025  року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором -залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                        О.В. Карпенко

Судді                                                                                Н.І. Гончар

                                                                                       О.М. Новіков

/повний текст постанови суду виготовлений 1 серпня 2025 року/