КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                           Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/10375/2025
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                      Справа № 756/7723/24
 
12 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.    
                                    - Рейнарт І.М.
при секретарі             - Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Деркача Дениса Володимировича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-
в с т а н о в и в:
У червні 2024 року       ОСОБА_2 звернулось до суду з позовом, який уточнений у процесі розгляду справи, до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власником квартири     АДРЕСА_1 .
07 травня 2024 року з вини відповідача ОСОБА_1 , яка згідно з офіційними відомостями Державного реєстру речових правна нерухоме майно (відомості додаються) є власником квартири    АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище, відбулось залиття квартири, яка належить ОСОБА_2 , внаслідок внутрішньо квартирного залиття.
Причиною зазначеного залиття стало пошкодження внутрішньоквартирного трубопроводу централізованого гарячого водопостачання, рушникосушарки самостійно встановленої власником квартири     АДРЕСА_2 .
Наведені обставини залиття підтверджуються складеним актом про залиття, аварію, що трапилась на системі централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного постачання) від 10.05.2024 року № 1742, яким встановлена вина відповідача в залитті квартири позивача.
З метою визначення вартості завданої шкоди вона звернулася до ПП «ІС Сервіс», яким було визначено розмір майнової шкоди (збитків), що була завдана їй внаслідок залиття квартиривідповідачкою.
Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва визначення розміру збитку внаслідок залиття у квартирі   АДРЕСА_1 , зробленого ПП «ІС Сервіс», розмір завданої матеріальної шкоди становить 128 687 грн. 27 коп. (сто двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 27 коп.). Даний розрахунок був складений за поточними цінами станом на 29.05.2024 року.
Розмір матеріальної шкоди, завданий позивачці внаслідок залиття її квартири відповідачкою, також підтверджується висновком судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складений на її замовлення.
Позивачка зазначала, що завдана залиттям квартири шкода в добровільному порядку не була відшкодована відповідачем.
Крім того, внаслідок залиттяквартири їй було завдано істотної моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок залиттяквартири, що сталось з вини відповідача. Залиття призвело до стресу, моральних переживань, поганого настрою, порушення звичайного режиму життя та виникнення суттєвих незручностей. Вона вимушена витрачати свій час на вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди та ремонтом квартири.
З огляду на характер правопорушення, глибину, характер та тривалість фізичних та душевних страждань, беручи до уваги ступінь вини відповідача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір завданої їй моральної шкоди позивач оцінила в сумі 40 000 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач  ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь у відшкодування майнової шкоди 128 687 гри. 27 коп., у відшкодування моральної шкоди 40 000 грн, а також судові витрати.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса:                  АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса:  АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 128 687 (сто двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 27 копійок та моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
У іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса:                  АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 1 486 (одна тисяча чотириста вісімдесят шість) гривень 87 копійок.
У іншій частині заявлених вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Деркач Денис Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_6 ) матеріальної шкоди у розмірі 128 687 (сто двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 27 копійок та моральної шкоди у розмірі                                 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_6 ) матеріальну шкоду у розмірі 75 904,35 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 35 коп. у іншій частині позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що  рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилалась в обгрунтування своїх вимог та заперечень.
Зазначає, що відповідно до матеріалів справипозивачем було самостійно долученодо справи в якості доказу  висновок експерта за результатом проведення судовим експертом Комашко Р.В. будівельно-технічної експертизи. Відповідно до зазначеного висновку, встановлено: «Дійсний розмір матеріальної шкоди, завданий внаслідок залиття (що відбулося 07.05.2024 р.) квартири АДРЕСА_1 , станом на дату проведення експертизи становить: 75 904,35 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 35 коп.».
Водночас, при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано висновок судового експерта Комашко Р.В. поданий самою позивачкою, а взято до уваги лише поданий позивачкою кошторис.
При цьому, судом першої інстанції в рішенні не надано належної оцінки допустимості відповідного доказу, зокрема тому, що відповідно до доданих локальних кошторисів неможливо встановити, хто саме їх виконав.
Також сторона відповідача вважає, що суд, обираючи між двома доказами, а саме: експертним висновком судового експерта ОСОБА_3 , складеним особою, яка відповідно до ч.1 ст.72 ЦПК України володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи, та кошторисом, ймовірно підготовленим комерційною організацією без статусу експертної установи, повинен був надати перевагу висновку експерта, як більш об`єктивному та професійно значущому джерелу доказової інформації.
Щодо обмеження права на захистсторона відповідача зазначає, що 07 лютого 2025 року відповідач через свого представника подала клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. 
Однак, суд першої інстанції, відмовивши розглядати клопотання відповідача через його неявку в судове засідання, обмежив сторону в праві реалізувати його процесуальне право, що є істотним порушенням норм процесуального права, оскільки процесуальне законодавство не містить жодної норми, яка б зобов`язувала сторону додатково підтверджувати або підтримувати письмово подане клопотання виключно в залі судового засідання.
В частині заперечення щодо розміру стягнення моральних збитків, сторона відповідача зазначає, що позивач самостійно відмовилася від врегулювання спору в позасудовому порядку, чим фактично унеможливила мінімізацію, як матеріальних збитків, так і моральної шкоди.
Крім того, у межах розгляду справи позивачем не було надано належних доказів істотних душевних страждань чи наслідків, що могли б виправдовувати заявлену позивачем та присуджену судом суму моральної шкоди, обмежившись лише загальними формулюваннями без посилань на конкретні обставини чи факти.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Окунєв Ігор Сергійович просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом даної справи, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Зазначає, що відповідачкою не було спростовано належними та допустимими доказами відомості, що вказані в кошторисі ПП «ІС Сервіс».
Розмір шкоди, завданої позивачці внаслідок залиття її квартири з вини відповідачки, підтверджується також висновком судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, копія якого була приєднана до справи.
При вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано врахував не лише висновок експерта, але й фактичну вартість ремонтних робіт, які підлягають  виконанню  при усуненні наслідків залиття  відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, що було неодноразово зазначено позивачем у судовому засіданні.
Висновок експерта не має абсолютної переваги над іншими доказами та оцінюється судом разом з іншими доказами  у справі (ст. 89 ЦПК України).
Внаслідок залиттяквартири позивачуОСОБА_2 також завдано істотної моральної шкоди, про факт завдання якої позивач надала показання під присягою.
Моральна шкода виражається у душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 зазнала внаслідок залиттяїї квартири, що сталось з вини відповідача. Залиття призвело до стресу, моральних переживань, поганого настрою, порушення звичайного режиму життя та виникнення суттєвих незручностей. ОСОБА_2 вимушена витрачати свій час на вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди та ремонтом квартири.
Суд першої інстанції врахував характер правопорушення, глибину, характер та тривалість фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 , ступінь вини відповідача, засади розумності, виваженості та справедливості  та  прийшов до правильного висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. відповідно до приписів статей 23, 1167 ЦК України, пунктів 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Сторона позивача звертає увагу суду на те що, в порушення вимог частин третьої, четвертої статті 83, статті 178 ЦПК України, відповідач разом з поданням відзиву на позов, не подавала суду будь-якого висновку експерта, підготовленого на її замовлення.
Таким чином, відповідач втратила право на подання доказу у вигляді висновку експерта на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Щодо судових витрат, пов?язаних з розглядом справи, сторона позивача повідомляє суд про намір відшкодувати судові витрати у зв`язку із апеляційним розглядом справи, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Докази на підтвердження таких витрат будуть подані ОСОБА_2 в межах строків, визначених ст. 141 ЦПК України.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Деркач Денис Володимирович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Окунєа Ігор Сергійович просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» участь свого представника в судовому засіданні не забезпечило. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції  підприємство  повідомлялась у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири  АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 74, 75 том 1).
За цією ж адресою в квартирі  № 116 , що розташована на поверх вище від квартири позивача, проживає ОСОБА_1 (відповідач у справі). Вказана квартира належить на праві власності  ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.76 том 1).
07 травня 2024року сталося залиття квартири  АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, що призвело до пошкодження приміщень квартири. 
Факт залиття квартири АДРЕСА_1  зафіксовано в акті про залиття від 10 травня 2024року№ 1742. Даний акт складений комісією та затверджений начальником ОД-504 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району                       м. Києва» (а.с. 3, 100 том 1).
В акті зафіксованозалиття квартири      АДРЕСА_1 , що відбулося 07 травня 2024року, внаслідок внутрішньоквартирного залиття з квартири   № 116 , та причина залиття: пошкодження внутрішньоквартирного трубопроводу центрального гарячого водопостачання, рушникосушарки (порив привариша) самостійно встановленої власником квартир №116 .
Комісійним обстеженням виявлено та зафіксовано пошкодження в результаті залиття квартири № 112 , з наступним об`ємом: кімната S= 10,3 м2 - стеля - водоемульсійне фарбування - 1,0 м2 , стіни - шпалери 2,0 м2; кімната S- 13,2 м2 - стеля - водоемульсійне фарбування - 3,0 м2 , стіни - шпалери 3,0 м2; кімната 5 =  17,9 м2 - стеля - водоемульсійне фарбування - 2,0 м2 , стіни - шпалери 4,0 м2; кухня S= 7,3 м2 - стеля - водоемульсійне фарбування - 3,0 м2, стіни - водоемульсійне фарбування -2,0 м2, стіни - фарбування -2,0 м2, двері - полотно; коридор S= 5,9 м2 - стеля - шпалери -1,0 м2, стіни - шпалери 3,0 м2, підлога - підлейка лінолеуму - 1,6 м.п.; ванна S- 2,1 м2 - стеля - водоемульсійне фарбування - 1,0 м2 , стіни -фарбування -1,0 м2; туалет S= 1, їм2 - стеля - водоемульсійне фарбування -0,5 м2; кладова S= 1,1м2 - стеля - побілка 0,5м2, стіни - побілка -               1,0 м2.
З метою встановлення майнового збитку, завданого в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , позивач звернулась до ПП «ІС Сервіс».
Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва визначення розміру збитку внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 , зробленого ПП «ІС Сервіс», розмір збитку внаслідок залиття квартири за поточними цінами станом на 29 травня 2024 року становить 128 687,27 грн з урахуванням ПДВ (а.с.4-11 том).
У вересні 2024 року позивач  ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Український центр експертизи та оцінки» із заявою про проведення судової  будівельно- технічну експертизу та надання висновку експерта для його подання до суду (а.с. 115-163 том 1).
За результатом виконаних розрахунків судовим експертом Комашко Р.В. зроблено висновок, щодійсний розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття (що відбулося 07.05.2024 року) квартири АДРЕСА_1 , станом на дату проведення експертизи становить: 75 904,35 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 35 коп. 
Хід та результати експертного дослідженнявикладені у висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 407/10.2024 від 04 жовтня 2024 року.
Позивачем сплачено вартість послуг за проведення будівельно-технічної експертизи у розмрі 16 000,00 грн (а.с. 164  том 1).
Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, про що вказує її письмова заява від 12 березня 2025 року, а також подала до суду першої інстанції клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 190-194, 194-198 том 1).
 Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, щозалиття квартири  АДРЕСА_1 сталося з вини власника квартири   № 116 , а саме ОСОБА_1 .
Визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем в обгрунтування вимог щодо завданої шкоди долучено кошторис, який суд визнає належним та допустимим доказом у справі на підтвердження факту завдання відповідачем позивачу майнової шкоди в розмірі 128 687,27 грн.
З огляду на те, що внаслідок залиття квартири позивача через неналежне користування  відповідачем сантехнічним обладнанням квартири АДРЕСА_9 , позивач ОСОБА_2 зазнала душевних страждань, суд першої інстанції дійшов висновку, що моральна шкода, яка заподіяна позивачці внаслідок неправомірних дій відповідачки у розмірі 20 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 № 219, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
Згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Мінісірів України від 24.01.2006 № 45, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані забезпечувати збереження сантехнічного обладнання та при появі несправностей вжити заходів щодо їх усунення.
Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж приладів, пристроїв та обладнання є обов`язком власника квартири - відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1024, «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 08.10.1992 № 572, пунктів 3.7, 5.3 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2006 № 76, статті 151 Житлового кодексу України, статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно з приписами статей 319, 322 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію - стаття 151 ЖК України.
Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку - частина 2 статті 383 ЦК України. 
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Досліджені колегією суддів апеляційного суду письмові докази у справі свідчать про те, що факт залиття квартири, власником якої є позивач ОСОБА_2 , з вини відповідача ОСОБА_1 підтверджується актом про залиття від 10 травня 2024 року № 1742, складений комісією та затверджений начальником ОД-504 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (а.с. 3, 100 том 1).
В акті зафіксовано, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , що відбулося 07 травня 2024 року є пошкодження внутрішньоквартирного трубопроводу центрального гарячого водопостачання, рушникосушки (порив привариша) самостійно встановленої власником квартир №116 .
Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідач не спростувала.
Зазначений акт про залиття від 10 травня 2024 року № 1742 у силу статей 77, 78 ЦПК України є належним і допустимим доказом.
Отже, неналежне виконання відповідачем своїх обов?язків щодо утримання майна, що їй належить на власності, стало наслідком залиття квартири позивача ОСОБА_2 .
Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність протиправної поведінки відповідача, наслідком якої виникли збитки, прямий причинний зв`язок між діями відповідача та збитками, наявність вини відповідача у їх виникненні.
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про покладення на відповідача, як особи, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди. 
При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачу ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.
Частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною першою  статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог (заперечень) та наданих ними доказів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів апеляційного суду, на підтвердження розміру шкоди позивачем ОСОБА_2 надано зведений кошторис розрахунку вартості об`єкта будівництва визначення розміру збитку внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 , зробленого ПП «ІС Сервіс», за яким розмір збитку внаслідок залиття квартири за поточними цінами станом на 29 травня 2024 року становить 128 687,27 грн з урахуванням ПДВ (а.с.4-11 том).
Також за замовленням позивача судовим експертом Комашко Р.В. проведено будівельно- технічну експертизу та надано висновок експерта для його подання до суду(а.с. 115-163 том 1).
За результатом виконаних розрахунків судовим експертом Комашко Р.В. зроблено висновок, щодійсний розмір матеріальної шкоди, завданий внаслідок залиття (що відбулося 07.05.2024) квартири АДРЕСА_1 , станом на дату проведення експертизи становить 75 904,35 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 35 коп. 
З визначеним розміром збитку, завданим в результаті залиття квартири  АДРЕСА_1 , не погодились відповідач  ОСОБА_1 .
Разом з тим, стороною відповідача протягом розгляду справи в суді першої інстанції відповідний висновок експерта (оцінювача) щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого майну, що знаходиться за адресою -        АДРЕСА_4 , підготовленого на їх замовлення, що передбачено статтею 102 ЦПК України, надано не було.
Оскільки позивач на підтвердження розміру шкоди надала суду, як зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва визначення розміру збитку внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 , зроблений ПП «ІС Сервіс», так і висновок судового експерта Комашка Р.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 407/10.2024 від 04 жовтня 2024 року, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, не надала суду ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, а також, враховуючи позицію відповідача, наведену у доводах апеляційної скарги про те, що саме наданий позивачем експертний висновок судового експерта Комашка Р.В., що складений особою, яка відповідно до ч.1 ст.72 ЦПК України володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи, є більш об`єктивний та професійно значущим джерелом доказової інформації, колегія суддів апеляційного суду, відповідно до вимог 263 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Надаючи оцінку зведеному кошторисному розрахунку вартості об`єкта будівництва щодо визначення розміру збитку внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 , зробленому ПП «ІС Сервіс», колегія суддів апеляційного суду виходить із того, що зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва - це документ, який містить узагальнену кошторисну вартість об`єкта будівництва, включаючи витрати на усунення наслідків залиття. 
Таким чином, кошторисний розрахунокє лише попередньою фіксацією розміру збитків внаслідок залиття об`єктата може бути використаний для визначення розміру збитків, завданих залиттям, шляхом порівняння вартості об`єкта до та після пошкодження, а також для визначення вартості відновлювальних робіт.
Отже, відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.
Статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.
Частиною шостою статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною  п`ятою статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Погодившись із розрахунком позивача щодо обчислення розміру матеріальної шкоди, наведеним у зведеному кошторисному розрахунку вартості об`єкта будівництва, суд першої інстанції не звернув уваги на загальні вимоги процесуального права, якими визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунків, наявності доказів, що їх підтверджують).
Отже, визначаючи вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт (матеріального збитку), суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.
Разом з тим,  суд першої інстанції наведеного вище не врахував та, поклавши в основу висновку про стягнення майнової шкоди зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва щодо визначення розміру збитку внаслідок залиття квартири, не надав належної правової оцінки вказаному розрахунку, не звернув увагу на те, що зведений кошторисний розрахунокє лише попередньою фіксацією інженером-проектувальником розміру збитків внаслідок залиття, витрати на відновлення майна позивачем фактично понесені не були, тому зазначений у ньому розмір збитку внаслідок залиття квартири за поточними цінами станом на 29 травня 2024 року є орієнтовним.
При цьому, в матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 407/10.2024 від 04 жовтня 2024 року, підготовлений на замовлення позивача ОСОБА_2 .
Виконання будівельно-технічної експертизи проведено судовим експертом Комашк о Роман ом Вікторович ем, який має вищу будівельно-технічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр», кваліфікацію судового експерта та внесений до реєстру атестованих судових експертів МЮ України по спеціальностям: 10.6 Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів; 10.7 Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками; 10.10 Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд. Стаж експертної роботи 14 років. Свідоцтво Міністерства юстиції України              № 1407 видане ЦЕКК 22.02.2022 дійсне до 22.02.2025.
У вказаному  вище експертному висновку зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, а отже такий висновок, в розумінні статей 12, 81 ЦПК України, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття, що відбулося 07 травня 2024 року, квартири АДРЕСА_1 .
З огляду на те, що позивач   ОСОБА_2  зазнала збитків внаслідок залиття її квартири, яке сталось з вини відповідача, що підтверджується належними і допустимими доказами, між збитками позивача і протиправною поведінкою відповідача є причинний зв`язок, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення позову   ОСОБА_2 в частині вимог про відшкодування майнової шкоди, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження розміру завданих збитків в сумі 75 904,35 грн, врахувавши висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 407/10.2024 від 04 жовтня 2024 року.
Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_2  в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування - частина 4 статті 23 ЦК України.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості - частина 3 статті 23 ЦК України.
В обґрунтування вимог на відшкодування моральної шкоди позивач ОСОБА_2 посилалась на те, щоз вини відповідача їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживань, поганому настрої, порушенні звичайного режиму життя та виникнення суттєвих незручностей. Вона вимушена витрачати свій час на вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди та ремонтом квартири. Розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінила в 40 000,00 грн.
З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про обґрунтованість  вимог позивача   ОСОБА_2  завдання їй моральної шкоди діями відповідачки та про наявність підстав для її відшкодування.
При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів апеляційного суду враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач  ОСОБА_2 , характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у  життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та приходить до висновку, що на користь позивача   ОСОБА_2  у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути  з відповідача  ОСОБА_1  10 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог   ОСОБА_2  про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.  
Отже, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.
Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення у повному обсязі позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.
У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року, то додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року також слід скасувати, оскільки воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.
Таким чином, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір)за подання позовної заявита витрати, пов?язані з проведенням експертизи, у пропорційному розмірі до задоволених вимог (50,93%), що складає  суму 9007,99 грн (859,19 грн + 8148,80 грн) слід покласти на відповідача ОСОБА_1.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до загального правила розподілу судових витрат між сторонами, шо передбачено  частиною 2 статті 141 ЦПК України,  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснював адвокат - Окунєв Ігор Сергійович на підставі ордера серія АА № 1493156 від 14 жовтня 2024 року (а.с. 80 том1).
Позивач разом з першою заявою по суті спору повідомила про намір відшкодувати понесені нею витрати, пов?язані із розглядом справи, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
До заяви про ухвалення додаткового судового рішення стороною позивача долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 04 вересня 2024 року, укладений між адвокатом Окунєвим Ігорем Сергійовичем та  ОСОБА_2, додаткову угоду № 1 від 04 вересня 2024 року та акт № 1 від 15 березня 2025 року виконаних робіт (наданих послуг) - а.с. 226-237 том 1).
Відповідно доумов договору про надання правової (правничої) допомоги від 04 вересня 2024 року, укладеного між адвокатом Окунєвим Ігорем Сергійовичем та  ОСОБА_2 (клієнт),  адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу та представляти інтереси Клієнтав Оболонському районному суді м. Києва у цивільній справі №756/7723/24 за позовом ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - пункт 2.1.
За цим договором Клієнт зобов`язується оплатити гонорар, що визначається за ставкою 2000 грн за одну годину роботи адвоката - пункт 5.1. договору.
 Додатковою угодою № 1 від 04 вересня 2024 року та актом виконаних робіт  від 15 березня 2025 року року підтверджується, що адвокатом на виконання умов договору надано клієнту, а останній прийняв без претензій наступні послуги: попередня консультація Клієнта; ознайомлення з матеріалами справи; аналіз чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини; підбір та аналіз актуальної судової практики у цивільних справах з питань спірних правовідносин;визначення правової позиції щодо захисту інтересів Клієнта у спірних правовідносинах; консультація Клієнта та узгодження правової позиції щодо захисту інтересів Клієнта у спірних правовідносинах;підготовка заяви про участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів; підготовка клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем ( в порядку статті 51 ЦПК України);підготовка заяви про зміну предмету позову; підготовка заперечень проти клопотання про призначення судової експертизи; забезпечення представництва в судових засіданнях та підготовка до судових засідань (22.10.2024року, 03.12.2024 року, 10.02.2024року, 13.03.2025року); консультування за результатами ухвалення судового рішення; підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення та компенсацію судових витрат.
Загальна вартість таких послуг, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції, оцінена в сумі 27 500,00 грн, яку сторона позивача просить стягнути з відповідача.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі             № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 рокуу справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява  № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі   № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката,  суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Оцінюючи подані позивачем ОСОБА_2 докази на підтвердження понесених нею витрат в суді першої інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: правовий аналіз матеріалів справи, вивчення наданих замовником банківських документів ( виписок з рахунку про рух коштів) консультації та роз`яснення замовнику щодо правової позиції у справі №756/2434/21, зводяться до єдиної дії -формування правової позиції позивача та є складовими підготовки позовної заяви, вимоги якої уточнені у процесі розгляду справи до ОСОБА_1 , і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги.
До того ж, включені до описів робіт, виконаних адвокатом, послуги у вигляді підготовки заяви про ухвалення додаткового рішення та компенсацію судових витрат не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказані послуги, в розумінні статті 137 ЦПК України, не відноситься до витрат на професійну правничу допомогу, а є обов`язком учасника справи, який для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подає до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. А заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі   № 910/9714/22).
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, врахувавши складність справи, суть спору(про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири), характер послуг, часткове задоволення позову  ОСОБА_2 , а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи в суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Таким чином, загальний розмір витрат, що складаються із судового збору за подання позовної заяви та витрат, пов?язаних з проведенням експертизи, на професійну правову допомогу в суді першої інстанції, що підлягають стягненню з відповідача  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 , становить суму 16 007,99 грн (859,19 грн + 8148,80 грн +                   7000,00 грн).
З урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги відповідача, скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового судового рішення про часткове задоволення позову  ОСОБА_2 , відповідачу  ОСОБА_1 мають бути відшкодовані позивачем  ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги, що становить розмір 941,64 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 22, 23,  319, 322, 383, 1166 ЦК Україним, ст.ст. 1, 19, 27  27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ст.ст.  12, 13, 15, 62,      76-78, 81, 106, 133, 137, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Деркача Дениса Володимировича задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року та  додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса:                  АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_4 ) на відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, 75 904,35 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса:                 АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_4 ) судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви та витрат, пов?язаних з проведенням експертизи, на професійну правову допомогу в суді першої  інстанції, в загальному розмірі 16 007,99 грн.
 Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса:                     АДРЕСА_4 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 941,64 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
        Головуючий:                                       Судді: