ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27693/24
Провадження № 22-ц/820/1027/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за апеляційними скаргами ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький (далі – КЕВ) звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.
КЕВ зазначило, що на підставі договору найму №96 від 1 вересня 2012 року позивач надав  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 у користування кімнату АДРЕСА_1 . За період з квітня 2023 року по серпень 2024 року відповідачі не сплачують житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20 769 грн 93 коп.
За таких обставин КЕВ просило суд стягнути солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 на свою користь борг за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 20 769 грн 93 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 на користь КЕВ заборгованість за надані послуги станом на 1 вересня 2024 року в сумі 20 769 грн 93 коп. і судовий збір в сумі по 1 211 грн 20 коп.
Суд першої інстанції керувався тим, що відповідачі не здійснювали плату за надані комунальні послуги в установлені строки, а тому з них на користь КЕВ слід стягнути солідарно вказану заборгованість.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не проживає у найманому приміщенні та не отримує комунальні послуги, внаслідок чого він не повинен оплачувати ці послуги. Докази у справі містять розбіжності щодо адреси житлового приміщення та його розміру, а відповідач не отримував попередження щодо сплати заборгованості за комунальні послуги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з неї 20 769 грн 93 коп. заборгованості за надані послуги, а також стягнення з неї 1 211 грн 20 коп. судового збору, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 21 листопада 2017 року ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_1 , а 25 серпня 2018 року – зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Вона проживає за іншою адресою та не має нести відповідальність з оплати комунальних послуг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзивах на апеляційні скарги КЕВ просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

Щодо додаткових доказів

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
За змістом частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом із апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційному суду письмові докази щодо свого місця проживання та сімейного стану.
Водночас КЕВ разом із відзивом на апеляційну скаргу подав апеляційному суду договір №26 найму кімнати у казармі, оплати комунальних послуг та спожитих енергоносіїв від 19 серпня 2014 року, який був віднайдений уже після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.
Суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відтак у сторін існували перешкоди у поданні названих доказів.
З метою реалізації сторонами права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та дотримання принципу змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України), відповідно до частини восьмої статті 83, частини третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції поновив сторонам строк на подання цих доказів і долучив їх до матеріалів справи.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи та не врахував норми статті 64 Житлового кодексу України (далі – ЖК України), статті 9 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон №2189-VІІІ).
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

До 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 .
КЕВ є органом управління, який входить до структури Сил логістики Збройних Сил України, та створений з метою організації виконання завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій (далі – військових частин) Міністерства оборони України та Збройних Сил України, дислокованих у гарнізонах Хмельницького та Шепетівського районах Хмельницької області у мирний час та на особливий період. Одними з основних завдань і функцій КЕВ є утримання та організація експлуатації фондів військових містечок, які перебувають у користуванні військових частин, та забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями.
1 вересня 2012 року між КЕВ і ОСОБА_1 укладено договір №96 найму житла в будівлі №84, за умовами якого КЕВ надав ОСОБА_1 на склад сім`ї з двох осіб у користування кімнати АДРЕСА_2 .
На підставі спеціального дозволу на проживання в спеціально пристосованій казармі від 18 серпня 2014 року №230, видного КЕВ, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вселилися у кімнату АДРЕСА_1 , площею 20,0 кв.м.
19 серпня 2014 року між КЕВ і ОСОБА_1 (наймач) укладено договір №26 найму кімнати у казармі, оплати комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (далі – договір найму), згідно з яким КЕВ надав ОСОБА_1 на склад сім`ї з двох осіб у користування кімнату АДРЕСА_3 .
Пунктом 2.1.1 договору найму визначено, що КЕВ зобов`язується забезпечувати тепло, електро, водопостачання через постачальників комунальних послуг та у випадку пошкоджень, аварій вживати заходів щодо ліквідації їх наслідків.
Суб`єктами користування послугами є ОСОБА_1 та члени його сім`ї – ОСОБА_3 (пункт 2.2 договору найму).
Відповідно до пункту 2.4.3 договору найму наймач зобов`язався здійснювати оплату за користування приміщенням та проводити компенсацію витрат на комунальні послуги (опалення, водопостачання, водовідведення, електропостачання, вивезення твердих побутових відходів) згідно лічильників або відповідно до встановлених законодавством норм не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним.
Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , (будинок АДРЕСА_5 ).
25 серпня 2018 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . З 1 березня 2018 року ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_6 . За цією адресою зареєстровано її місце проживання.
ОСОБА_1 не здійснював оплату спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з 1 квітня 2023 року по 31 серпня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 20 769 грн 93 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 4 ЖК України встановлено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд.
Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем – житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності – відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем – а громадянином, на ім`я якого видано ордер.
За змістом статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Як передбачено статтею 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).
В силу статі 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Статтею 1 Закону №2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга – послуга з управління багатоквартирним будинком;  комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (стаття 5 Закону №2189-VІІІ).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Із положень статті 9 Закону №2189-VІІІ слідує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що користування жилим приміщенням у будинку державного житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається у письмовій формі між відповідним підприємством, установою, організацією (наймодавцем) і громадянином, якому видано ордер (наймачем).
Житлове приміщення використовуються наймачем лише для власного проживання та проживання членів сім`ї, до яких належать дружина наймача, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. При цьому члени сім`ї мають рівні права з наймачем на користування житловим приміщенням, а також несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму, зокрема щодо внесення квартирної плати та сплати комунальних послуг.
Наймач житлового приміщення та члени його сім`ї зобов`язані вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги відповідно до умов договору найму та вимог чинного законодавства.
Зібрані докази вказують на те, що кімната АДРЕСА_7 , загальною площею 35,78 кв.м, належить до державного житлового фонду. З серпня 2014 року відповідачі проживали у цій кімнаті на умовах найму як члени сім`ї. За вказаною адресою було зареєстровано їх місце проживання.
Твердження ОСОБА_1 про наявність розбіжності в адресі та площі займаної ним кімнати є голослівними.
Згідно з довідкою від 25 вересня 2024 року №577/4/4689 (а.с. 48) ОСОБА_1 не вносив плату за користування житлом і за комунальні послуги в установлені договором найму строки, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20 769 грн 93 коп. за період з 1 квітня 2023 року по 31 серпня 2024 року.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим з нього на користь КЕВ слід стягнути вказану заборгованість.
Місце проживання ОСОБА_1 як військовослужбовця зареєстроване за місцем служби, а найману ним кімнату не звільнено.
Отже доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не проживає у кімнаті на території військової частини та не отримує комунальні послуги, у зв`язку з чим у нього не виникло зобов`язання з оплати цих послуг, суперечать фактичним обставинам справи.
Акт №68 від 21 березня 2025 року (а.с. 84) щодо проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_8 , - суперечить іншим доказам в їх сукупності та містить неоговорені виправлення, а тому суд апеляційної інстанції не бере його до уваги.
При вирішенні позову до ОСОБА_1 суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними.
Водночас суд першої інстанції не врахував, що у 2017 році ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_1 , а у 2018 році – зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 і змінила місце проживання.
Відтоді  ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 та не проживає у найманій квартирі, а тому на неї не може бути покладене зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг за 2023-2024 роки.
Висновок суду про обґрунтованість заявлених до ОСОБА_2 вимог є помилковим.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині задоволення позову до ОСОБА_2 не може залишатися в силі.
В позові КЕВ до ОСОБА_2 слід відмовити.
В частині задоволення позову до ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 20 769 грн 93 коп. підлягає стягненню на корить КЕВ лише з ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов КЕВ задоволено в цілому до ОСОБА_1 , а тому з останнього на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Оскільки за наслідками перегляду рішення у справі в позові КЕВ до ОСОБА_2 відмовлено, то позивач повинен відшкодувати останній обґрунтовано понесені нею витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 грн 88 коп.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2024 року в частині солідарного стягнення з  ОСОБА_2  заборгованості за надані житлово-комунальні послуги скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
В позові Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький до  ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 20 769 гривень 93 копійки відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_9 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (місцезнаходження – 29006, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Героїв АТО, 3/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 07928461) 2 422 гривні 40 копійок судового збору за подання позову.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (місцезнаходження – 29006, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Героїв АТО, 3/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 07928461) на користь  ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) 2 906 гривень 88 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Карплюк О.І.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 24