П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  723/2005/25 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Бужора В.Т. 
Суддя-доповідач:  Мацький Є.М. 
16 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до  Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовом до поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. 

2. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що  23.04.2025 року близько 21 години, позивач дійсно їхав на автомобілі Мерседес Бенц державний номер НОМЕР_1 з водієм, що сидів у автомобілі на пасажирському місці. Коли під`їхали на автозаправну станцію WOK в м.Чернівці, по вул Героїв Майдану, 184а, то позивач помінявся місцями з водіям оскільки водій сказала, що має певні неприємності і не може спілкуватися з поліцією, що вони помінялися місцями та вийшли з автомобіля, водійка з автомобіля не виходила. Коли до автомобіля підійшли працівники поліції і почали говорити що позивач керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла, на що він повідомив, що транспортним засобом не керував. В результаті відносно позивача була складена вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Зазначив, що Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки транспортним засобом не керував, а той факт, що він вийшов з автомобілі не означає що позивач керував транспортним засобом. Коли приїхали працівники поліції вони відразу підійшли до позивача і сказали в автомобілі не включено ближнє світло фар, почали погрожувати йому і як наслідок склали на нього постанову про накладення адміністративного стягнення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 066467 від 23 квітня 2025 року та закрити справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наданим відеозаписом підтверджується той факт, що авто позивача на перехресті з круговим рухом рухалося без ввімкненого ближнього світла фар та те, що саме позивач був водієм транспортного засобу Mercedes-Benz з д.н.з. НОМЕР_1 .

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 квітня 2025 року відносно позивача ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 066467, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

7. В постанові вказано, що позивач порушив п. 19.1 ПДР.

8.  Позивач не погоджується з даною постановою, вважає її такою, що складена безпідставно та необґрунтовано, а тому звернувся до суду з цим позовом. 

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10.  Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеку, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ, і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

11. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

12. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

13. Згідно з пунктом 19.1(а) ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі що рухається, зокрема на всіх механічних транспортних засобах, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

14. Частина 2 статті 122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність водія, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

15. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

16. В силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

17. Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів.

18. Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

19. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

20. Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

21. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

22. В силу вимог ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

23. Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

24. Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, за керування транспортним засобом, без ввімкненого ближнього світла в темну пору доби.

25. Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото- і відеотехніку.

26. Відповідач, як на доказ вчинення позивачем правопорушення посилається на відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеозапис з відеореєстратора службового авто, які наявні в матеріалах справи.

27. Колегія суддів зазначає, що відповідачем до суду надано відеозапис, з якого чітко вбачається, що транспортний засіб Mercedes- Benz з д.н.з. НОМЕР_2 рухався по автодорозі без увімкненого ближнього світла фар. Транспортний засіб був зупинений інспектором патрульної поліції, після чого і було з`ясовано, що ним керував саме позивач.  Наявний запис з відеореєстратора службового авто був безперервний, на ньому чітко видно, як авто з д.н.з. НОМЕР_2 під`їхало на автозаправочну станцію WOK і позивач відразу після зупинки, вийшов з водійської сторони. 

28. Під час дослідження судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що сержант поліції Іоніцой С.Е. представився позивачу та встановивши факт вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачу його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п.1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача, було ознайомлено зі змістом постанови.

29. Як свідчать матеріали справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем згідно статті 251 КУпАП, було надано відеозапис події, із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення. Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем інкремінованого йому правопорушення та надано до суду достатньо доказів в підтвердження правомірності свого рішення.

30. Враховуючи вказане, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відсутності доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, оскільки з наданого відповідачем відео-доказу є можливим встановлення факту адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові.

31. За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

32. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

33. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

34. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

35. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.
Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.   

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.