УХВАЛА

15 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №990/382/25
адміністративне провадження №П/990/382/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Стеценка С.Г., Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування указу в частині, -
ВСТАНОВИВ:
13.08.2025 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_2 до Президента України, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 23.12.2023 №851/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 грудня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині пункту 8 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», що стосується його.
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Перевіривши цю позовну заяву на відповідність вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно з положеннями пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Правові акти індивідуальної дії адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.
Предметом оскарження в межах заявленого позову є Указ Президента України від 23.12.2023 №851/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 грудня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), яка стосується позивача, а саме пункту 8 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки та оборони України від 23.12.2023, який оприлюднений та введений в дію 26.12.2023.
При цьому, оскаржуваний позивачем в частині Указ Президента України є актом індивідуальної дії, оскільки не містить загальнообов`язкових правил поведінки, передбачає індивідуалізовані приписи щодо запровадження санкцій до конкретних фізичних і юридичних осіб; адресований цим особам; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямований на тимчасове обмеження прав конкретних осіб, у зв`язку з чим за відсутності в процесуальному законі особливого порядку обрахунку строку звернення до суду з позовом про скасування такого указу, до спірних правовідносин підлягає застосуванню установлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.
Цю позовну заяву було надіслано до Верховного Суду лише 07.08.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої зазначив, що ані Президент України, ані Рада національної безпеки та оборони України йому не повідомляли про застосування відносно нього персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Позивач наголошує на тому, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку для громадян України із будь-якою періодичністю контролювати питання застосування відносно них відповідних санкцій, у зв`язку з чим, з посиланням на критерії оцінки причин пропуску строку, сформовані Верховним Судом, а також практику Європейського суду з прав людини, позивач вважає, що він має право на поновлення строку звернення до адміністративного суду. 
Перевіривши такі доводи, колегія суддів зазначає таке.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Верховний Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Колегія суддів наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Указ Президента України від 23.12.2023 №851/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 грудня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» опублікований 26.12.2023 у газеті «Урядовий кур`єр» №258.
Таким чином, про існування оскаржуваного в цій справі указу позивач мав можливість дізнатись з 26.12.2023 - з моменту його офіційного оприлюднення. 
При цьому, доводи позивача стосовно того, що про прийняття спірного в цій справі указу його не було повідомлено відповідними суб`єктами владних повноважень є необґрунтованими та не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач не був позбавлений можливості ознайомитися зі змістом зазначеного указу Президента України з дня його офіційної публікації.
Аналогічний висновок щодо визначення моменту початку відліку строку на оскарження індивідуально-правового акту зробила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22.01.2020 у справі №9901/518/19, від 05.02.2020 у справі №9901/520/19.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання наведених позивачем причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними.
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).
З огляду на викладене вказану вище позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначеного недоліку позовної заяви шляхом надання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Керуючись статтями 121, 161, 169, 248 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування указу в частині - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.І. Рибачук

судді                                                                                                    Я.О. Берназюк

                                                                                                    С.Г. Стеценко

                                                                                                    В.М. Кравчук

                                                                                                    О.П. Стародуб