РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 569/19515/24
Провадження № 22-ц/4815/671/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В.,
суддів: Хилевич С.В., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Маринич В.В., 
за участю: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Рудика Світлана Юхимівна, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в якій просить визнати спадковим майном 1/9 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року), яка належала матері позивачки ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачкою ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_10 , право на 1/9 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка ОСОБА_2 , її син, її мати ОСОБА_10 та всі інші відповідачі є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Вказаний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року. Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Мати позивачки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивачка є спадкоємцем першої черги. Вона звернулася до Гайдук В.О., приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу, з заявою про прийняття спадщини. Однак отримала відмову на підставі того, що не визначено частку її матері у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Для отримання спадкового майна, а саме ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, їй необхідно визначити частку матері у праві власності на це майно та визнати за нею право на цю частку як на спадкове майно. В період здійснення приватизації земельної ділянки в цілому на будинок між сторонами було досягнуто домовленість про рівність часток земельної ділянки на кожного із співвласників. Ніяких спорів у співвласників стосовно порядку користування земельною ділянкою не існує. Значить її матері належить 1/9 частка у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01.050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

Рішенням Рівненського міського суду від 10 березня 2025 рокупозов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_10 на підставі державного акта серії ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року на праві спільної сумісної власності, з кадастровим номером 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що земельна ділянка належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не на праві спільної часткової власності, а на праві спільної сумісної власності. Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_10 не проводився, розмір її частки не визначався.
Отже, ОСОБА_10 була співвласником земельної ділянки, яка належала дев`яти особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивача.
Разом з тим, враховуючи, що за життя ОСОБА_10 поділ або виділення його частки земельної ділянки не проводився, тому до позивача не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування.
За таких обставин позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом у розмірі 1/9 частини вказаної земельної ділянки, суд визнав помилковими.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Рудика Світлана Юхимівна,подала апеляційну скаргу, в якій доводить, що воно постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права за невідповідності висновків суду обставинам справи.
Узагальнені доводи зводяться до того, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівним. У разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Посилаючись на усталену практику ВС у подібних справах вказує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами законодавства, спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.
Просить змінити рішення та визнати спадковим майном 1/9 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року), яка належала спадкодавцю ОСОБА_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачкою ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_10 , право на 1/9 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року).
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати позивачки), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.12.2021 року.
ОСОБА_11 є донькою померлої ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Згідно копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015339988 від 05.05.2015 року, наявні відомості про реєстрацію актового запису про шлюб №725 від 02.06.1984 року, Відомості про чоловіка ОСОБА_12 , відомості про дружину ОСОБА_13 , прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_14 .
05 липня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10 .
Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №69385409 від 05.07.2022 року приватним нотаріусом Гайдук В.О. зареєстровано спадкову справу №69441762 номер у нотаріуса 43/22 , спадкодавець: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії довідки про останнє місце реєстрації померлого №25205 від 07.07.2022 р. виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 22.12.1973р. та знята з реєстраційного обліку 31.01.2022 р. у зв`язку зі смертю.
12.09.2023 року Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Гайдук В.О. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/5 часток квартири АДРЕСА_3 , що належали померлій ОСОБА_10 на праві приватної власності та зареєстровано в реєстрі за №836..
Згідно копії державного акта про право власності на земельну ділянку від 26.07.2012 року серії ЯМ №462183, виданого на ім`я ОСОБА_3 , співвласниками земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із найпоширеніших способів набуття права власності і відповідно є захистом цього права. Фактично спадкування це правонаступництво, за яким відбувається перехід прав та обов`язків від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), визначених або самим спадкоємцем за життя (заповіт ), або які стали такими за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо до спадкової маси (спадщини) входить земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на праві власності або користування, то відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Земельна ділянка може успадковуватися лише тоді, коли у її власника є правовстановлюючий документ, що посвідчує його право власності на таку земельну ділянку. Наприклад, державний акт на право власності на земельну ділянку. За наявності такого документу земельна ділянка входить до спадкової маси.
Якщо майно належить кільком особам на праві спільної власності, то після смерті однієї з них спадщина відкривається тільки на належну цій особі частку.
Відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності, у тому числі і на земельну ділянку, спадкується на загальних підставах, тобто може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
За змістом ст. ст. 355 та 368 ЦК України правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
За змістом частини першої статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Згідно із ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.
Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.
Як свідчать матеріали справи, поділ земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:050:0290 або виділ з неї окремих часток за життя ОСОБА_10 не проводився, розмір часток співвласників не визначався.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції не врахував той факт, що хоча частки сторін у праві власності на спільне сумісне майно є невизначеними, проте після смерті одного із співвласників спільного сумісного майна, така частка визначаються із закріпленого в ст.370 ЦК України принципу рівності часток та відсутності з боку співвласників, в т.ч. за життя ОСОБА_10 , заперечень щодо цього та вимог про збільшення розміру його частки.
Крім цього, аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачку можливості належним чином оформити свої спадкові права на частку власності у земельній ділянці, що належала померлій ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності.
Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України (постанови від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) та ін., що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з заявлених позовних вимог до задоволення підлягала вимога про визнання за позивачкою права власності на 1/9 частку у праві власності на земельну ділянку в порядку спадкування загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року).
При постановленні рішення суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене, тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, відповідно рішення слід змінити.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Рудика Світлана Юхимівна, задовольнити частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2025 рокузмінити виклавши його резолютивну частину наступним чином.
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_10 , право на 1/9 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5610100000:01:050:0290, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 462183 від 26 липня 2012 року).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Судді:                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                               Хилевич С.В.

                                                                               Шимків С.С.