ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 червня 2025 року
м. Київ
справа № 750/11294/23
провадження № 51-4671км24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі
головуючого                                              ОСОБА_1 ,  
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
потерпілого                                                 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
представника потерпілого                    ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м.  Чернігова від 22 квітня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 3 липня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023270340001692 за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця п. Сайга рф, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком суду ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням певних обов`язків. Стягнуто з  ОСОБА_9  на користь держави витрати на залучення експерта. Задоволено в повному обсязі цивільний позов прокурора. Частково задоволено цивільний позов потерпілого та стягнуто з  ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 14 000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позову відмовлено.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за обставин, детально викладених у вироку.
Апеляційний суд частково задовольнив апеляційні скарги захисника  ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_6  та представника потерпілого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 . Змінив вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2024 року щодо ОСОБА_9 . Стягнув з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7  40 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 29 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу. Скасував спеціальну конфіскацію автомобіля марки «Renault Kangoo». У решті вирок залишив без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілого, посилаючись на невідповідність розміру стягнутої з засудженого на користь потерпілого моральної шкоди засадам розумності та справедливості, просить змінити рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення цивільного позову та збільшити розмір стягнення з засудженого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди до  400 000 грн. Вказує, що суд апеляційної інстанції, збільшуючи розмір морального відшкодування не в повній мірі врахував глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, який після умисних протиправних дій засудженого перебував на стаціонарному лікуванні, під час якого переніс хірургічне втручання, втратив можливість вести звичайний спосіб життя та можливість працювати з метою покращення матеріального становища, а тому розмір моральної шкоди у сумі 400 000 грн відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Позиції учасників судового провадження
Потерпілий та його представник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Захисник та прокурор заперечували проти її задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки судів про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК у касаційній скарзі представником потерпілого не оспорюються.
Щодо доводів представника потерпілого про необхідність збільшення розміру відшкодування в рахунок заподіяної потерпілому моральної шкоди до 400 000 грн, то колегія суддів зазначає наступне. 
Так, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно зі ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у її душевних стражданнях через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
З матеріалів провадження вбачається, що до початку розгляду провадження потерпілий подав цивільний позов, в якому моральну шкоду, оцінену в 400 000 грн, обґрунтував, окрім іншого, душевними стражданнями, які він пережив у зв`язку з самим фактом події; емоційним дискомфортом, пов`язаним з проблемами, які заважають активно рухатись, що призвело до відчуття ізоляції та відокремленості від родини, друзів та соціального оточення; зневіренням у своїх можливостях, пригніченим психологічним станом, позбавленням можливості самостійно в повній мірі займатись улюбленими справами.
Місцевий суд за результатами розгляду кримінального провадження, установивши доведеність винуватості  ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, дійшов беззаперечного висновку, що заподіяна потерпілому ОСОБА_7 протиправними діями засудженого ОСОБА_9 моральна шкода є очевидною, проте частково задовольнив позовні вимоги потерпілого та стягнув з засудженого  ОСОБА_9 на його користь 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, представник потерпілого подав апеляційну скаргу, в якій окрім іншого просив стягнути на користь потерпілого 400 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 59 000 грн в рахунок витрат на правову допомогу.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи представника потерпілого щодо вирішення цивільного позову в частині стягнення на користь потерпілого моральної шкоди, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність розміру стягнутої місцевим судом моральної шкоди, у зв`язку з чим розмір позовних вимог в цій частині було збільшено зі 10 000 грн до 40 000 грн.
Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн, суд першої інстанції не звернув уваги, що така незначна сума не відповідає характеру фізичного болю та моральних страждань потерпілого, який тривалий час через травмовану ногу відчував фізичний біль, переніс оперативне втручання, був позбавлений можливості пересуватися та вести звичний спосіб життя протягом тривалого часу, а тому дійшов висновку, що розмір моральної шкоди підлягає збільшенню до 40 000 грн.
Суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду і вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого, конкретних обставин справи, наслідків вчиненого злочину і вважати його необґрунтовано заниженим підстав не має.
При розгляді даного кримінального провадження суд апеляційної інстанції дотримався вимог статей 23, 1167 ЦК, статей 127-129, 404, 405, 408 КПК та постановив ухвалу відповідно до вимог ст. 419 цього Кодексу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено, а тому касаційну скаргу представника потерпілого має бути залишено без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 3 липня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 -без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                      ОСОБА_3