ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 р.	Справа № 520/13414/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/13414/25
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції                   
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (надалі – Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань, відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яка полягає у невнесенні вірних відомостей щодо грошового обчислення розміру надбавки за особливості проходження служби та щомісячної премії в довідку №22-457/4.1/4.1.4/8-24 від 18.04.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023;
- зобов`язати Північно-Східне Міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 по справі №520/31964/23, із зазначенням відомостей про розмір посадового окладу - 8800,00 грн., окладу за спеціальним званням - 2150,00 грн., надбавки за вислугу років 40% - 4380,00 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 10% - 880,00 грн., надбавки за особливості проходження служби 44,5% - 6821,85 грн., премії 122,5% - 10780,00 грн., для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань. 
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 по справі № 520/13414/25 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування своїх вимог скаржник вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин пункт 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), мотивованого тим, що позовні вимоги позивача зводяться до незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачами на виконання судового рішення від 06.03.2024 по справі №520/31964/23, а тому ОСОБА_1 слід звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов. Стверджує, що в даному випадку рішення суду від 06.03.2024 року по справі №520/31964/23 було фактично виконано відповідачем шляхом підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Харківській області довідки №22-457/4.1/4.1.4/8-24 від 18.04.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року, що, в свою чергу, виключає наявність підстав для застосування статей 378, 382, 383 КАС України.
Зауважує, що спірним питанням у даній справі є саме зміст довідки №22-457/4.1/4.1.4/8-24 від 18.04.2024 щодо розміру додаткових видів грошового забезпечення для визначення розміру пенсії позивача, які не були предметом розгляду справи №520/31964/23. Тому позивач звернувся із новим адміністративним позовом. Зміст та складові, які підлягали включенню у довідку №22-457/4.1/4.1.4/8-24 від 18.04.2024 про розмір грошового забезпечення не були предметом судового розгляду та суд не надавав їм правову оцінку у межах розгляду справи №520/31964/23.
Зазначив, що в межах зразкової справи №380/19324/23 Верховним Судом досліджувалось аналогічне питання щодо правильності визначення в довідках для перерахунку пенсії, виданих на виконання рішення суду, відсоткових розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії, що підтверджує необхідність дослідження вказаних фактів в межах окремого адміністративного позову.
Відповідач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов. Таким чином, за висновком суду першої інстанції, добросовісність або недобросовісність дій відповідача має бути оцінена з урахуванням фактичних обставин справи, що може бути здійснено судом у справі від 06.03.2024 у справі №520/31964/23 після подання позивачем заяви в порядку статті 383 КАС України.
Наявність спеціальних правових норм КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову, а тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, суд відмовив у відкритті провадження. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно  з ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Приписами ч.1 ст.  383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Колегія суддів звертає увагу, що нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, виходив з того, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту порушених прав є одним із способів виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №520/31964/23. Отже, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, він міг звернутися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України із відповідними заявами про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. За висновком суду першої інстанції, добросовісність або недобросовісність дій відповідача має бути оцінена з урахуванням фактичних обставин справи, що може бути здійснено судом у справі №520/31964/23 після подання позивачем заяви в порядку статті 383 КАС України.
Колегія суддів не погоджується  з даними висновками суду першої інстанції та зазначає.
Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду слугувала незгода з розміром додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за особливості проходження служби та щомісячної премії, зазначеними в довідці №22-457/4.1/4.1.4/8-24 від 18.04.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, виготовленій Північно-Східним Міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі №520/31964/23, яке набрало законної сили 06.04.2024, зокрема, визнано протиправними дії Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які полягають у відмові позивачеві підготувати та надати до ГУ ПФУ в Харківській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023 (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини), а також зобов`язано Північно-Східне Міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до ГУ ПФУ в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача за відповідною посадою станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт за посадою, яку займав позивач на час звільнення - начальник сектора організаційно- аналітичної роботи управління ДДУПВП у Харківській області, що прирівнюється до посади - начальник самостійного сектору та з обов`язковим зазначенням надбавки за особливості проходження служби відповідно до п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 - 44,5% та премії відповідно до п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 у розмірі - 122,5%, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії позивача.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем виготовлено довідку №22-457/4.1/4.1.4/8-24 від 18.04.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, в якій визначено розмір посадового окладу - 8800,00 грн., оклад за спеціальним званням - 2150,00 грн., надбавка за вислугу років 40% - 4380,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 10% - 880,00 грн., надбавка за особливості проходження служби 44,5% - 4479,37 грн., премія 122,5% - 7080,50 грн.
Однак, позивач вважає, що відповідач неправильно склав довідку, оскільки неналежним чином обчислив розмір надбавки за особливості проходження служби та щомісячної премії.
В рішенні від 05.03.2024 у зразковій справі № 380/19324/23 (провадження №Пз/990/6/23), яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2024, Верховний Суд зазначив «оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі №380/18232/22 зобов`язано відповідача підготувати та надати до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення перерахунку пенсії, без вказівки зазначення конкретного відсоткового значення (розміру) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відсутні підстави для звернення позивача до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду».
Крім того, у вказаному рішенні Верховний Суд звернув увагу, що з метою уникнення спорів через зазначення у довідках про розмір грошового забезпечення невідповідного (зменшеного) відсоткового значення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розглядаючи справи щодо визначення розміру посадового окладу і окладу за військовим званням відповідно до Постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, суд в резолютивній частині рішення має вказувати, у якому розмірі (відсоткове значення) мають бути зазначені у довідках щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія.
Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі № 380/19324/23, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі №520/31964/23 та що у спірних правовідносинах наявні підстави для звернення позивача до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 340/5562/23.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про відмову у відкритті провадження, неповно з`ясував обставин справи, дійшов помилкових висновків про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, чим порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2025 року по справі № 520/13414/25  скасувати.
Справу №520/13414/25 за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  11.08.2025 року