ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 червня 2025 року           справа №360/1599/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 р. у справі №360/1599/24 (головуючий І інстанції І.О. Свергун) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2024 №046350017711 про відмову позивачу у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 29.10.2024, зарахувавши до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею наступний стаж позивача: з 01.09.1985 по 13.03.1989 – навчання в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ», з 14.03.1989 по 20.06.1989 - гірничий майстер підземний з повним робочим днем під землею на шахті ім. Г.Г.Капустіна Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Лисичанськвугілля»; з 21.06.1989 по 29.04.1991 строкова військова служба, з 29.07.1991 по 01.09.1992 - гірничий майстер підземний з повним робочим днем під землею, з 02.09.1992 по 09.09.1992 - учень гірника очисного забою з повним робочим днем під землею, з 10.09.1992 по 14.08.1996 - гірник очисного забою з повним робочим днем під землею на шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля», та до загального страхового стажу період роботи з 20.09.1996 по 31.12.1998 у Лисичанському комбінаті Хлібопродуктів.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2024 № 046350017711 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти мотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що дата народження позивача на титульному аркуші трудової книжки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним заявника ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), отже до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.05.1988.
Пільговий стаж роботи ОСОБА_1 не розраховано оскільки відсутні уточнюючі довідки.
Період навчання з 01.09.1982 по 24.06.1986, який підтверджений згідно з дипломом від 19.06.1989 серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , де зазначено, що в 1985 році позивач вступив до Лисичанського ордена трудового червоного прапору гірничого технікуму за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ» та в 1989 році закінчив повний курс названого техніку і здобув кваліфікацію гірничого техніка не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Військовим квитком серії НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_1 з 21.06.1989 по 29.04.1991 проходив строкову військову службу.
29.10.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2024 № 046350017711 «Про відмову в призначенні пенсії» позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. В обґрунтування оскарженого рішення ГУПФУ в Івано-Франківській області послалося на те, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 18 років 1 місяць 7 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 30.05.1988, оскільки дата народження на титульному аркуші ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним заявника, чим порушено п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 №110.
При цьому відповідачем в спірному рішенні взагалі не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховано до страхового та пільгового стажу.
Судом встановлено, що відповідно до розрахунку стажу позивача відповідачем не врахованого до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію у відповідності до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: періоди навчання позивача з 01.09.1985 по 13.03.1989, військової служби з 21.06.1989 по 29.04.1991, періоди роботи з 14.03.1989 по 20.06.1989, з 29.07.1991 по 01.09.1992, з 02.09.1992 по 09.09.1992, з 10.09.1992 по 14.08.1996; також не враховано до загального страхового стажу період роботи з 20.09.1996 по 31.12.1998.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів відповідача, що дата народження позивача на титульному аркуші трудової книжки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним заявника (28.06.1970), отже до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки, суд зазначає наступне.
Судом досліджена копія трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 від 30.05.1988, з якої встановлено, що на першій сторінці в графі «дата народження» вказано « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». При цьому згідно з даними паспорта позивача серії НОМЕР_5 дана народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправне не зарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.05.1988.

Щодо доводів відповідача, що пільговий стаж роботи ОСОБА_1 не розраховано оскільки відсутні уточнюючі довідки, суд зазначає наступне.
Трудова книжка серії НОМЕР_6 щодо спірних періодів роботи позивача містить такі записи:
Шахта ім. Г.Г. Капустіна Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Лисичанськвугілля»:
запис № 5 від 14.03.1989 – прийнято гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;
запис № 6 від 20.06.1989 – звільнено у зв`язку з призовом до армії;
запис № 7 - з 01.09.1985 по 19.06.1989 – навчання в Лисичанському гірничому технікумі;
запис № 8 – з 21.06.1989 по 29.04.1991 служба в армії;
Шахта «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»:
запис № 9 від 29.07.1991 – прийнято гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;
запис № 10 від 02.09.1992 – переведено учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем під землею;
запис № 11 від 10.09.1992 – переведено гірником очисного забою підземним з повним робочим днем під землею;
запис № 12 від 14.08.1996 – звільнено за власним бажанням;
Лисичанський комбінат Хлібопродуктів:
запис № 13 від 20.09.1996 – прийнято вантажником на склад готової продукції;
запис № 14 від 10.02.1997 – переведено апаратником;
запис № 15 від 03.06.1999 – звільнено за власним бажанням.
Записи у трудовій книжці позивача проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення.
Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача в період з 14.03.1989 по 20.06.1989, з 29.07.1991 по 14.08.1996 на вищевказаних підприємствах на посадах, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Щодо періоду навчання з 01.09.1982 по 24.06.1986, суд зазначає наступне.
Дипломом від 19.06.1989 серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 в 1985 році вступив до Лисичанського ордена трудового червоного прапору гірничого технікуму за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ» та в 1989 році закінчив повний курс названого техніку і здобув кваліфікацію гірничого техніка.
Записами у трудовій книжці позивача також підтверджується факт проходження позивачем навчання у період з 01.09.1985 по 19.06.1989 та працевлаштування за набутою професією 14.03.1989.
Законом Української РСР «Про народну освіту» від 28.06.1974 технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю.
Згідно із п.3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» від 04.06.1991 № 1144-ХП із змінами і доповненнями, внесеними постановою Верховної Ради України від 18.12.1991 № 1992-ХП, встановлено, що Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону.
10.02.1998 прийнятий Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР, який набрав чинності 10.03.1998.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
За положенням ст.3 цього ж Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 5 Закону № 103/98-ВР, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
За змістом ст.17 Закону № 103/98-ВР професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Ст.18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Таким чином, на професійне навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».
Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу міститься в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №367/945/17.
Дослідивши зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2024 № 046350017711, суд дійшов висновку, що вказане рішення не відповідає критеріям обґрунтованості.
Так, відповідачем в зазначеному рішенні не зазначено конкретних періодів навчання, проходження військової служби та роботи позивача, які не включено до загального страхового стажу та пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію у відповідності до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти мотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 р. у справі №360/1599/24 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 р. у справі №360/1599/24 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                                А.А. Блохін

                                                                                                                                   І.В. Геращенко