Справа № 127/10057/25
Провадження № 22-ц/801/1797/2025
Категорія: 11
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року	Справа № 127/10057/25	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів Войтка Ю.Б., Рибчинського В.П., 
               за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О., 
               за участю сторін: представника ОСОБА_1 - адвоката Яворського С.С., ОСОБА_2 та її представника Кашпрук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому в м. Вінниці справу №127/10057/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, 
        за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Яворського Сергія Станіславовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року про призначення експертизи, яку постановила суддя Дернова В.В. у Вінницькому міськомусуді Вінницької області, повний текст складено 24 червня 2025 року, 
в с т а н о в и в :

В провадженні місцевого суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, 

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 рокуклопотання представників позивача та відповідача призначення судової будівельно - технічної експертизи, задоволено.
Призначено у справі № 127/10057/25 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою судову будівельно-технічну експертизу.
На вирішення експертизи поставлено такі питання:
1.Чи існує технічна можливість (з визначенням варіантів) встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_1 - 1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка, ОСОБА_4 - 1/3 частка)? 
2.Чи можливо виділити окреме ізольоване житлове приміщення у користування ОСОБА_1 відповідно до його частки у квартирі АДРЕСА_1 (1/3 частка), та які роботи з перепланування квартири (як житлових, так і нежитлових приміщень) можливо та необхідно виконати з цією метою?
Проведення експертизи доручено судовим експертам Вінницької торгово-промислової палати (м. Вінниця, вул. Симона Петлюри, 24).
        Встановлено для проведення експертизи строк 30 календарних днів з дня отримання експертною установою всіх необхідних матеріалів.
         Витрати за проведення експертизи покладено: питання 1 - у рівних частках на позивача ОСОБА_1 та на відповідача ОСОБА_2 ; питання 2 - на позивача ОСОБА_1 .
    Копію ухвали, цивільну справу № 127/10057/25 та інвентаризаційну справу № 85567 направити до Вінницької торгово-промислової палати (м. Вінниця, вул. Симона Петлюри, 24) для виконання. 
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Провадження по цивільній справі зупинено до отримання експертного висновку. 

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник  ОСОБА_1  - адвокат Яворський Сергій Станіславович подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив ухвалу суду змінити.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд витрати за експертизу по першому питанню поклав на сторони порівну, хоча дане питання перед судом ставила відповідач., а також в другому питанні вважає варто доповнити словосполучення ( з визначенням варіантів). 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Кашпрук О.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Приписами частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показами свідків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

За ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статей 42, 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як передбачено ч. 3 ст. 103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

У відповідності до ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу(осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд зазначив в ухвалі матеріали, що надаються для дослідження.

Апеляційний суд бере до уваги вимоги п.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №1950/5, відповідно до якого експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову має бути вмотивованим.

Пунктом 2.2. цієї Інструкції визначено, що на експерта покладаються обов`язок повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Із вказаних вище положень слідує, що експерт, якому доручено проведення експертизи, після отримання процесуального документа про призначення експертизи може клопотати перед судом про надання матеріалів і зразків, необхідних для проведення експертизи та про вчинення інших дій, пов`язаних із її проведенням.

Після отримання такого клопотання суд повинен поновити провадження у справі, викликати учасників справи в судове засідання та, з`ясувавши думку учасників справи, визначити, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також викликати та заслухати призначеного експерта з цього питання.

Доводи апеляційної скарги щодо оплати за проведення експертизи підлягають задоволенню з наступних підстав:

19 червня 2025 року представник  ОСОБА_2 адвокат Кашпрук Ольга Василівна подала до суду письмове клопотання про призначення по справі судової будівельно- технічної експертизи. На вирішення експерта поставлено одне питання: Які можливі варіанти встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками, відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_1 - 1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка, ОСОБА_4 - 1/3 частка)? Оплату експертизи покласти на на відповідача.

Клопотання судом було задоволено.

Однак суд, витрати за проведення експертизи за дане питання поклав на обидві сторони.

Відповідно до 20 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при вирішенні питання про оплату праці експертів судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.15 Закону України "Про судову експертизу" ( 4038-12 ), та постанови Кабінету Міністрів України від 1 липня 1996 р. "Про затвердження Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним науково-дослідним установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів" ( 710-96-п ) проведення судових експертиз спеціалізованими науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України здійснюється на підставі договору між цими установами та органами дізнання, попереднього слідства чи судом за рахунок коштів, що виділяються для цієї мети з державного та місцевих бюджетів. Остаточний розрахунок провадиться після виконання замовлення на проведення експертизи.
Оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну (ст.73 ЦПК ( 1501-06 ). У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, суд першої інстанції допустив помилку, якою витрати по першому питанню поклав на обидві сторони.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що витрати за проведення експертизи по першому питанню  слід покласти на ОСОБА_2 а тому оскаржувану ухвалу слід змінити, апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 
постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Яворського Сергія Станіславовича, задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року про призначення експертизи - змінити.
Витрати за проведення експертизи по першому питанню покласти на ОСОБА_2 .
В інші частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2025 року.

Головуючий                                  Сопрун В.В.

Судді                                          Войтко Ю.Б.
                       
                                                       Рибчинський В.П.