УХВАЛА
28 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 761/23490/24
провадження № 61-7932ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного  суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач),  Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Сумській області на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, заінтересовані особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до суду із заявою, у якій просило зобов`язати акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» розкрити на надати Головному управлінню Державної податкової служби у Сумській області інформацію, що містить банківську таємницю відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , шляхом надання роздруківки про рух грошових коштів (список операцій) в розрізі контрагентів за період з 15 січня 2019 року по 28 грудня 2022 року по банківським рахункам  НОМЕР_1 (978 Євро), 
НОМЕР_1 (985 - Польський злотий), відкритих в акціонерному товаристві «Креді Агріколь Банк».
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 13 листопада 2024 року, у задоволенні заяви ГУ ДПС у Сумській області відмовлено.
20 червня 2025 року через підсистему Електронний суд представник ГУ ДПС у Сумській області - Бондаренко О. Ю. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення заяви.
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Безпосередньо у касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, яке мотивовано тим, що вперше касаційну скаргу заявником було подано в межах строку на касаційне оскарження.
З матеріалів касаційного провадження № 61-17258ск24 вбачається, що вперше ГУ ДПС у Сумській області касаційну скаргу у справі № 761/23490/24 нарішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, подало до Верховного Суду через підсистему Електронний суд ЄСІКС - 25 грудня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року (провадження 
№ 61-17258ск24) касаційну скаргу ГУ ДПС у Сумській області було повернуто з підстав передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Зазначену ухвалу отримано заявником 06 березня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2025 року (провадження 
№ 61-3959ск25) касаційну скаргу ГУ ДПС у Сумській області, повторно подану 
27 березня 2025 року, було повернуто заявнику з підстав передбачених частиною третьою статті 185, та частиною другою статті 393 ЦПК України.
Заявник зазначає, що суд безпідставно повернув вперше подану касаційну скаргу, оскільки повноваження представника Бондаренко О. Ю. були підтвердженні належними доказами. Щодо повернення касаційної скарги поданої вдруге, то представник заявника зазначила, що внаслідок технічної несправності підсистеми Електронний суд ЄСІКС заявником пропущено строк на усунення недоліків касаційної скарги, що призвело до її повернення. На підтвердження зазначених відомостей заявником надано відповідні докази.
Втім усунувши всі недоліки касаційної скарги  20 червня 2025 року заявником втретє подано касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, в якій зазначено поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів визнає причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними, оскільки вперше скаргу було подано в межах встановленого законом строку, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, а обставини які стали підставою для повернення скарги усунуто.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги. Вимоги ухвали від 03 липня 2025 року виконані.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування підпунктів 20.1.4 та 20.1.5 пункту 20.1 статті 20, підпунктів 73.3 та 73.4 статті 73 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, що передбачає вимоги пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга ГУ ДПС у Сумській області, після усунення недоліків подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 395, 397 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити Головному управлінню Державної податкової служби України у Сумській області строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 761/23490/24.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/23490/24 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, заінтересовані особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                               О. М. Осіян
                                                                                 О. В. Білоконь
                                                                                          Н. Ю. Сакара