ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6595/25 Справа № 204/6576/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року                                 м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.
за участю секретаря судового засідання: Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №204/6576/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Самсонової Наталі Олександрівни на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Токар Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є пенсіонером за віком і внутрішньо переміщеною особою. Також він перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Донецькій області, де знаходиться його пенсійна справа. Як отримувач пенсії позивач має відкриті рахунки в АТ «Ощадбанк», на один з яких, зокрема, ГУ ПФУ в Донецькій області перераховує відповідні грошові кошти (пенсію).
Зазначає, що у квітні 2024 року позивач стикнувся з неможливістю користуватися коштами на своєму рахунку, зокрема проводити видаткові операції через встановлення лімітів та користуванням особовим кабінетом в системі Ощад 24/7 (веб-банкінг «Ощад 24/7»). Жодного попередження від Банку про встановлення обмежень позивачу доведено не було. Для з`ясування причин обмеження позивач особисто звернувся в службу підтримки Ощадбанку. При спілкуванні співробітники служби підтримки підтвердили встановлення обмежень, але відмовилися пояснити будь-які підстави для їх встановлення.
Вказує, що для зняття обмежень по рахунку йому запропонували особисто звернутися до відділення Ощадбанку.
Позивач, як споживач банківських послуг, подав скаргу, підписану ЕЦП, на електронну пошту відповідача. Під час відеоконференції позивачу були задані різного роду питання спеціальною комісією банку; після отримання картки позивачем була спроба зареєструватися в Ощад 24\7, але система «відбила» його та написала, що начебто Ощад 24/7 заблокований. Після цього позивач звернувся через чат бот АТ «Ощадбанк» для встановлення причин даних блокувань. Жодних пояснень з даної ситуації також не послідувало.
Вважає, що зазначена проблема з доступом до власного рахунку порушує його права як громадянина України та порушує його права як споживача. Жодних протиправних дій при використанні банківського рахунку позивач не вчиняв ніколи.
Зазначає, що звернувшись зі скаргою, відповідачем була надана відповідь про те, що банк не є таким, що порушив Договір, не несе відповідальності за відмову/зупинення фінансових операцій (надання Послуг) та за збитки, спричинені такою відмовою/зупиненням; повідомили про відсутність обмежень, які знімаються за результатами проходження відео ідентифікації; запропонували звернутись в установу Банку. Також у зв`язку з цим позивачу було обмежено доступ до користування в особистому кабінеті веб-бакінгу «Ощад 24/7», що обмежує позивачу і користування своїм майном (грошовими коштами). Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.
У зв`язку з чим, просив зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129) відновити обслуговування платіжних карток та рахунків зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129) відновити здійснення всіх операцій по карткам та рахункам, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129) відновити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7».

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року позовні заяву ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів – задоволено.
Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити обслуговування платіжних карток та рахунків зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих в АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити здійснення всіх операцій по карткам та рахункам, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити ОСОБА_1 доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7».

Не погодившись з таким рішенням суду, представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Самсонова Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій, не погоджується з вищезазначеним рішенням суду вважає його таким, що ухвалене за невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, за неправильного застосування судом норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що позивач перебуває на тимчасово окупованій території України, та позбавлений можливості звернутись до відділення Ощадбанку.
Вказує, що з 08 квітня 2019 року (дата проходження останньої ідентифікації ОСОБА_1 у відділенні банку) відсутнє безпосереднє (особисте) спілкування Клієнта з Банком щодо спірних правовідносин. Адреса за якою зареєстрований ОСОБА_1 та адреса, за якою останній зареєстрований як ВПО, фактично не контролюється владою та включені до складу тимчасово окупованих територій України.
Зазначає, що на скаргу позивача, направленої на адресу відповідача банком надано відповідь, в якій зазначено, що для відміни лімітів/обмежень банком запропоновано пройти фізичну ідентифікацію у будь-якому відділенні 1 або 2 типу будь-якої філії банку з паспортом громадянина України, або іншим документом що посвідчує особу, та відповідно до чинного законодавства України, може бути використаний на території України для укладення правочинів, та (за наявності) з реєстраційним номером облікової картки платника податків та подати відповідну заяву, за встановленою банком формою. У зв`язку з чим, клієнт ОСОБА_1 вважає дії АТ «Ощадбанк», такими що суперечать ст.ст.526, 629, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст.5, 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».
Зауважує, що право АТ «ОщадБанк» встановлювати обмеження доступу клієнта до системи ДБО «Ощад24/7».передбачено нормами чинного законодавства та Договором укладеним з клієнтом від 08 квітня 2019 року щодо комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкритям поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - ДКБО) шляхом підписання Заяви про приєднання від 15 червня 2016 року (знаходиться в матеріалах справи).
Зазначає, що згідно пункту 3.1 (підписаної Заяви про приєднання до Договору), шляхом підписання зазначеної Заяви про приєднання до Договору (в подальшому ДКБО), Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, банківського вкладу, та підтверджує своє ознайомлення з умовами Договору. ДКБО є публічно доступним на інтернет-сторінці AT «ОщадБанк» www.oshadbank.ua - Розділ «Картки/Договори, тарифи та інші документи».
Згідно п.17.7. ДКБО, Банк має право: п.п.17.7.3. заблокувати доступ Клієнта до системи ДБО у разі настання будь-якої з наступних умов: 1) порушення умов безпеки облікового запису Клієнта в системі ДБО; 2) здійснення Клієнтом дій, що перешкоджають використанню системи ДБО іншими Клієнтами, або можуть виконуватися з метою шахрайських операцій; п.п.17.7.7. Вимагати в передбачених законодавством випадках надання Клієнтом додаткової інформації та відповідних документів щодо операцій Клієнта.
Крім цього, згідно п.п.8.4.10. (п.8 Права та обов`язки сторін, розділу XX ДКБО), Банк має право вимагати надання та одержувати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації, вивчення особи згідно з вимогами законодавства про легалізацію, в тому числі нормативно-правових актів НБУ з питань відкритій рахунків та фінансового моніторингу, змісту діяльності та фінансового стану Клієнта.
Звертає увагу, що 08 квітня 2024 року Банком отримано лист слідчого управління ГУНП в Донецькій області №3627/20-2024 від 02 квітня 2024 року та постанову Донецької обласної прокуратури про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 02 квітня 2024 року стосовно досудового розслідування у кримінальному провадженні №42024050000000178 від 01 березня 2024 року за ч.2 ст.190 КК України.
Зазначає, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №42024050000000178 від 01 березня 2024 року встановлено, що особами вчиняються шахрайські дії, а саме отримуються пенсійні виплати громадян України, які перебувають на тимчасово окупованих територіях України, на підставі підроблених довіреностей. Факт скоєння кримінального правопорушення підтверджується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 21 лютого 2024 року та відповіддю управління про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі підроблених нотаріально засвідчених довіреностей на право розпоряджатись банківськими рахунками (в тому числі отримання коштів), отримують пенсійні виплати громадян України, які знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області та на момент посвідчення довіреностей на підконтрольну українській владі територію не в`їжджали. В переліку вищевказаних громадян України також зазначений позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Вказує, що висновки суду, щодо ненадання доказів про те, що Банк не вимагав у клієнта ОСОБА_1 надати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації, або надання відомостей у межах перевірки фінансового моніторингу, змісту діяльності та фінансового стану клієнта не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позивачем до позовної заяви долучено лист Банку від 01 липня 2024 року, відповідно до якого позивача повідомлено, що в нього відсутні обмеження по рахунку, які знімаються за результатами проходження відеоідентифікації. З метою вирішення питання по суті звернення, необхідно звернутись в установу Банку.
Ідентифікацію особисто клієнт Банку ОСОБА_1 не проходив. У зв`язку з чим, з метою мінімізації ризиків ділових відносин згідно вимог підпункту 3 пункту 68 Положення НБУ №65 05 червня 2023 року Банком були застосовані обмежувальні заходи у вигляді лімітів на здійснення видаткових операцій за картковими рахунками Клієнта.
Вважає, що дії Банку щодо застосування обмежувальних заходів у вигляді лімітів на здійснення видаткових операцій за картковими рахунками Клієнта відповідають положенням ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про платіжні послуги», Постанови Правління Національного Банку України № 164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (Закон про ПВК/ФТ), вимогам «Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», затверджених постановою правління НБУ № 65 від 19 травня 2020 року (із змінами та доповненями).
Вказує, що застосовані Банком обмежувальні заходи у вигляді лімітів на здійснення видаткових операцій за картковими рахунками Клієнта є тимчасовими і після подання ОСОБА_1 інформації (офіційних документів), необхідної (необхідних) для здійснення належної перевірки, а також для виконання Банком інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, можуть бути скасовані Банком самостійно.
У зв`язку з чим, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гуревич Р.Г., скориставшись своїм правом, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи апеляційної скарги безпідставним.
Вказує, що сторона позивача переконана, що рахунок позивача було заблоковано безпідставно, оскільки відсутнє будь-яке рішення про вчинення ним кримінального правопорушення і Банком ця обставина також не заперечується. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем встановленого Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» порядку та строків блокування картки користувача у разі виникнення підозри стосовно законності походження коштів, а також доказів в підтвердження того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом та наявності рішення, прийнятого з цього питання правоохоронними органами.
Зазначає, що Відповідачем не надано у своїй відповіді жодних доказів про вчинення саме позивачем фінансових операцій, які містять ознаки шахрайства, або інших дій, пов`язаних із легалізацією доходів, отриманих злочинним шляхом.
Звертає увагу апеляційного суду, що відсутні докази того, що банк вживав заходи для ідентифікації: вимагав у клієнта надати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації, або надання відомостей у межах перевірки фінансового моніторингу, змісту діяльності та фінансового стану клієнта. Також і не встановлено, що банк доводив до відома клієнта причини блокування його доступу до застосунку, будь-яким можливим засобом комунікації пропонував / вимагав надати докази його ідентифікації, для вирішення питання щодо спірної операції і можливого поновлення доступу.
Зазначає, що посилання відповідача на досудове розслідування у кримінальному провадженні №42024050000000178 від 01 березня 2024 року за ч.2 ст.190 КК України також є безпідставними.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що 03 травня 2024 року АТ «Ощадбанк» було проведено фізичну ідентифікацію Клієнта Банку – ОСОБА_1 з паспортом громадянина України, який підтвердив факт видачі 27 листопада 2023 року довіреності на ім`я ОСОБА_3 , що не заперечується відповідачем. Тому, виходячи з сукупності встановлених в суді обставин, суд дійшов висновку, що після проведеної в травні 2024 року фізичної ідентифікації ОСОБА_1 він, як Клієнт Банку, офіційно повідомив АТ «ОщадБанк», а Банк зобов`язаний був: відновити обслуговування платіжної картки та рахунку зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих у АТ «ОщадБанк» на його ім`я; відновити здійснення всіх операцій по платіжній картці та рахунку, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я позивача та відновити ОСОБА_1 доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7». Тобто ці аргументи вже були належним чином оцінені судом та на них надано відповідь.
Вважає, що наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх.
У зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» - залишити без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 08 квітня 2019 року №1438-5000103132 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 04 жовтня 2013 року і довічно.
08 квітня 2019 року у ТВБВ №10004/0320 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Позивачем було підписано заяву №177528/270716 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) на ім`я ОСОБА_1 та відкрито рахунок № НОМЕР_3 в подальшому № НОМЕР_4 та видано платіжну картку.
Отже, між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини як між Клієнтом та Банком, в частині відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), зміст якого є публічною інформацією, що перебуває у вільному доступі на сайті Банку www.oschadbank.ua, та є оголошеною банком публічною пропозицією на укладення даного ДКБО.
17 червня 2024 року ОСОБА_1 , як споживач банківських послуг, подав скаргу, підписану ЕЦП, на електронну пошту відповідача щодо неможливості користування коштами на його рахунку. Повідомив, зокрема, що згідно нотаріальної довіреності наданої ним свого часу довірена особа звернулась у відділення АТ «Ощадбанк» для перевипуску та отримання картки. Після проходження певної процедури (особистий відеодзвінок клієнта та банку), представник банку зателефонував довіреній особі та повідомив, що остання може звертатись до банку та вчиняти усі дії за довіреністю, що нею і було зроблено. Однак, на даний час позивач не має змоги користуватись карткою, веб банкінгом Ощад24/7 з невідомих причин.
На вказану скаргу АТ «Державний ощадний банк України» надав відповідь в якій послався на п.9.14 Розділу «VІІІ. ЗАПЕВНЕННЯ ТА ГАРАНТІЇ» Загальної частини ДКБО, за яким банк має право відмовляти клієнту у підтриманні ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції чи відмовити клієнту в обслуговуванні (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), що здійснюються на підставі договору (наданні послуг), або зупиняти такі фінансові операції (надання послуг), якщо така відмова/зупинення обґрунтоване здійсненням банком заходів, реалізації повноважень, виконанням обов`язків, встановлених Законодавством з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та валютним Законодавством. В такому випадку банк не є таким, що порушив договір, не несе відповідальності за відмову/зупинення фінансових операцій (надання послуг) та за збитки, спричинені такою відмовою/зупиненням. Разом із цим, повідомлено, що у ОСОБА_1 відсутні обмеження, які знімаються за результатами проходження відео ідентифікації. З метою вирішення питання по суті звернення необхідно звернутись до установи Банку.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2024 року до ТВБВ №10004/0238 філії - Донецьке обласне управління АТ «ОщадБанк» представником позивача за довіреністю Горячун Т.В. було подано заяву про перевипуск платіжної картки до рахунку № НОМЕР_4 , реквізити картки: НОМЕР_5 , у зв`язку із закінченням терміну її дії.
Повноваження представника ОСОБА_3 були підтверджені довіреністю, посвідченою 27 листопада 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. та зареєстрованою в реєстрі за №1167.
Окрім того, на виконання ухвали суду від 24 березня 2025 року, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав відповідь з якої вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01 листопада 2023 року по 28 березня 2025 року, в Базі даних не виявлено.
Міністерство соціальної політики України на виконання ухвали суду від 24 березня 2025 року надали відповідь із довідковою інформацією з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо-переміщених осіб щодо ОСОБА_1 , а саме: був зареєстрований – АДРЕСА_1 ; фактично проживав – АДРЕСА_1 ; фактично проживає - АДРЕСА_3 з 08 квітня 2019 року; адреса для листування - АДРЕСА_3 ; телефон – НОМЕР_6 .
Таким чином, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу користування банківським рахунком.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Банк, отримавши 02.04.2024 року постанову прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області Власенко В.В. від 02 квітня 2024 року про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю в рамках кримінального провадження №42024050000000178 від 01.03.2024 року за ч.2 ст.190 КК України, у якій зазначено, що коштами, позивача заволоділи (а.с.157-161), самостійно застосував обмежувальні заходи у вигляді лімітів на здійснення видаткових операцій за картковими рахунками Клієнта до персональної ідентифікації позивача в установі банку. При цьому суду не було надано доказів того, що банк вживав заходи для ідентифікації: вимагав у клієнта надати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації, або надання відомостей у межах перевірки фінансового моніторингу, змісту діяльності та фінансового стану клієнта. Крім того банк не доказів, що доводив до відома клієнта (позивача) причини блокування його доступу до застосунку, будь-яким можливим засобом комунікації пропонував/вимагав надати докази його ідентифікації, для вирішення питання щодо спірної операції і можливого поновлення доступу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Статтею 1074 ЦК встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Відповідно до пункту 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Згідно зі статтею 14.13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу. Призупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу призупинення або припинення зазначеного права.
Відповідно до пункту 12 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» постанови Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705 емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.
Емітент зобов`язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об`єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України.
За змістом пунктів 1, 2, 6 статті 17 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) часників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).
Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.
Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/40546/16-ц, провадження № 61-37090св18.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, установивши характер спірних правовідносин та дослідивши наявні в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки дії відповідача щодо блокування карткових рахунків позивача більше ніж на 7 днів, тобто поза межами строків, зазначених у частинах першій - п`ятій статті 17 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", є неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що 06 травня 2024 року АТ «Ощадбанк» було проведено фізичну ідентифікацію Клієнта Банку – ОСОБА_1 з паспортом громадянина України, який підтвердив факт видачі 27 листопада 2023 року довіреності на ім`я ОСОБА_3 , що не заперечується відповідачем.
Виходячи з сукупності встановлених в суді обставин, колегія суддів доходить висновку, що після проведеної 06 травня 2024 року фізичної ідентифікації ОСОБА_1 він, як Клієнт Банку, офіційно повідомив АТ «Ощадбанк», а отже, Банк зобов`язаний був: відновити обслуговування платіжної картки та рахунку зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих у АТ «ОщадБанк» на його ім`я; відновити здійснення всіх операцій по платіжній картці та рахунку, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я позивача; відновити ОСОБА_1 доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7».
Під час розгляду справи, АТ «ОщадБанк» не надало суду доказів правомірності своїх дій з продовження призупинення операцій за картковими рахунками позивача, після спливу передбаченого законом строку, та наявності правових підстав для цього, а також доказів порушення позивачем умов використання електронного платіжного засобу.

Доводи відповідача про правомірність блокування рахунків позивача в силу їх використання для забезпечення інтересів третіх осіб колегією суддів не приймаються, оскільки банком не доведено підстав, визначених Законом, для обмеження права клієнта розпорядження своїм рахунком, в тому чисті і підстав для його блокування на період більший, ніж передбачено частинами першою - п`ятою статті 17 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представнка АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Самсонової Н.О. залишити без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року - без змін.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» — залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів— залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 09.07.2025 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв