Справа № 303/8676/23

Закарпатський апеляційний суд
       
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/263/24, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Пензеника В. І. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2024. 
Цією постановою:
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. В. Лучки Мукачівського району, мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, засновник БО «Благодійний фонд «Арісбет-Бог допоміг», визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 412134 від 08.09.2023 та постанови судді від 06.03.2024 вбачається, що 08.09.2023 о 23 год 13 хв по вул. А. Ерделі, 39 у м. Мукачеві, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу Drager 6810 під час безперервної відеофіксації, результат огляду позитивний. Свойми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На дану постанову захисник-адвокат Пензеник В. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що ОСОБА_2 був не згодний з резульататми огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак працівники поліції не направили його в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відеозапис з місця події не є безперервним, оскільки ним зафіксовано лише частину моменту виконання службових обов`язків працівниками поліції, що є порушенням вимог п. 5 Інструкції із застосування органами та підроділами поліції технічних приладів і технічних засобів ,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото, - кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2029 № 1026.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та захисник-адвокат Пензеник В. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про 
-2-

поважність причин чергової неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та захисник-адвоката Пензеника В. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 
-3-

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами. 
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 412134 від 08.09.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Вказаним протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що 08.09.2023 о 23 год 13 хв по вул. А. Ерделі, 39 у м. Мукачеві, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу Drager 6810 під час безперервної відео фіксації, результат огляду позитивний. Свойми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, вина ОСОБА_2 підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеком з спеціального технічного засобу «Drager» від 08.09.2023, якими встановлено, що ОСОБА_2  перебуває у стані алкогольного сп`яніння – 0,69 ‰, направленням водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, розпискою ОСОБА_5 , відеозаписом на DVD-R диску.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження адвоката Пензеника В. І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_2   у вчиненні адміністративного  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 412134 від 08.09.2023 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП., чим скористався ОСОБА_2 , відмовившись від надання пояснень щодо себе. 
Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Закарпатській області законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 412134 від 08.09.2023 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 

-4-

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені. 
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину. 
Також поліцейським у акті огляду зазначено, що огляд ОСОБА_2 проведений у зв`язку з виявленими ознаками – запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці. Результат огляду на стан сп`яніння – 0,69 проміле. Від підпису акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відмовився під час відеофіксації. Із записів нагрудних камер, наданими працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_2 08.09.2023 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.  Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest Drаger-6810.
Апеляційний суд врахоує, що результат тесту ОСОБА_2 , проведеного працівниками поліції, а саме – 0,69 проміле, перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку. 
При цьому, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та бажав пройти такий огляд у медичному закладі. 
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_2 погодився з результатами огляду, зазначивши, що випив одне пиво, при цьому не виявляв бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 був не згодний з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак працівники поліції не направили його в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , - апеляційний суд відхиляє як безпідставні і такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки спростовуються відеозаписом з місця події.
Доводи захисника про те, що відеозапис із місця події не є безперервним, оскільки ним зафіксовано лише частину моменту виконання службових обов`язків працівниками поліції, що є порушенням вимог п. 5 Інструкції із застосування органами та підроділами поліції технічних приладів і технічних засобів,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2029 № 1026, апеляційний суд не бере до уваги, з огляду на таке. 
Згідно пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
-5-

Розділом ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме: відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Наявним у матеріалах справи відеозаписом зафіксовано як факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, так і проходження ним огляду на стан сп`яніння та результат такого огляду, тобто всі обставини, які підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Отже, підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає. 
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, згідно якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Частина 2 статті 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Таким чином, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.
При цьому, усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, чітко зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
За таких обставин, доводи про те, що відеозапис є неповном, не являються підставою для скасування прийнятого судом рішення, оскільки відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, а обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджуються зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 412134 від 08.09.2023, так і у долучених до нього доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в належності та допустимості відеозаписів.
Тому, апеляційний суд вважає дані відеозаписи належними та допустимими доказами у справі. 
Тому, доводи апеляційної скарги, які не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.
       Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і 

-6-

накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і уважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про її особу, не вбачається.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги не надано.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Пензеника В. І. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2024 щодо ОСОБА_6 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя