Справа № 161/22748/24 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/822/25  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
06 серпня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І., 
секретар Русинчук М. М.,
з участю: представника заявника ОСОБА_1 
представника заінтересовані особи ОСОБА_2 – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 травня 2025 року в складі судді Олексюк А. В.,
встановив:
У грудні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про з заявою про встановлення факту належності заповіту. 
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_6 . На підставі ст. 1220 ЦК України по смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно.
Від імені ОСОБА_6 було посвідчено заповіт за № 40 від 31.08. секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною.
Зі змісту заповіту від 31 серпня 2016 року вбачається, що спадкоємцем всього майна спадкодавця за заповітом є ОСОБА_4 .
Однак, через розбіжності у написанні прізвища, ім?я, по батькові спадкодавця, ОСОБА_6 - оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 призвело до ряду труднощів.
В заповіті за № 40 від 31.08.2016 посвідченим секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною прізвище, ім?я, по батькові та рік народження і адреса проживання ОСОБА_6 вказано, як « ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживаю в АДРЕСА_1 », тоді як в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1  та інших документах ОСОБА_6 записаний як « ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживає в АДРЕСА_1 ». Вказані помилки позбавляють спадкоємця в подальшому оформити право власності на спадкове майно.
Вказує, що звернутися до правонаступника Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області з метою внесення змін до Спадкового реєстру, він, як заявник, не має можливості, оскільки лише особа, яка склала заповіт може його змінити, а заповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя ОСОБА_6 він не звертав увагу на вказаний заповіт, що у ньому є розбіжність, а тому й не звернувся раніше (за життя спадкодавця) для внесення змін до нього.
Невірне зазначення по батькові спадкодавця у Спадкову реєстрі про реєстрацію заповіту порушує права заявника, оскільки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення особистих майнових прав.
З метою оформлення прав на спадкове майно просить встановити факт належності ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживав в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту зареєстрованого в Спадковому реєстрі за р. № 40 від 31.08.2016 року, посвідченого секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною та складеного на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 травня 2025 року заяву задоволено.
Ухвалено встановити факт належності ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживав в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту зареєстрованого в Спадковому реєстрі за р. № 40 від 31.08.2016 року, посвідченого секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною та складеного на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, залишити заяву ОСОБА_4 без розгляду, в зв`язку з наявністю спору про право, який підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_1 заперечує доводи апеляційної скарги, вважає, що твердження про те, що існує інший спадкоємець, не заслуговує на увагу, він не являється спадкоємцем за заповітом, не оспорював право заявників на прийняття спадщини за заповітом.
Заслухавши пояснення учасників справи, аналізуючи зміст апеляційної скарги та встановлені судом обставини справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (серія НОМЕР_3 ), про що 24 травня 2024 року було зроблено відповідний актовий запис за №58.
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке включає:
1. Житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2020.
2. Земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 0720881700:05:001:0026, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.11.2020.
3. Земельну ділянку загальною площею 0,60 га, кадастровий номер 0720881700:05:001:0025, призначену для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №056690, відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.11.2020.
Відповідно до копії спадкової справи №197/2024 заведеної після смерті ОСОБА_6 з Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області, 05.07.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які є сестрами померлого ОСОБА_6 подали заяви про прийняття спадщини. 06.08.2024 до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_4 . 
Від імені ОСОБА_6 було посвідчено заповіт за № 40 від 31.08.2016 секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною.
В особистому розпорядженні на випадок своєї смерті ОСОБА_6 зазначив: «...Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що я за Законом матиму право і що буде належати мені на момент смерті, заповідаю ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В заповіті за № 40 від 31.08.2016 посвідченим секретарем Жабченської сільської ради Щур Ольгою Михайлівною прізвище, ім?я, по батькові та рік народження і адреса проживання ОСОБА_6 вказано, як « ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживаю в АДРЕСА_1 », тоді як в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1  та інших документах ОСОБА_6 записаний як « ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жабче Горохівського району, проживає в селі Сергіївка вулиця Лісова буд. 20 Горохівського району».
Постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори у Волинській області Бегези О.П. було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та було роз?яснено право на звернення до суду із вказаним питанням.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61 24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 6114667св20).
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Метою звернення ОСОБА_4 із заявою про встановлення факту належності заповіту є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема з метою наступного вирішення питання щодо права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.
Заперечуючи проти заяви ОСОБА_4 , заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначав, що встановлення зазначеного вище факту впливає на права інших спадкоємців. Зазначений юридичний факт породжує правовий наслідок і від цього залежить виникнення майнових прав у заявника, зокрема, отримання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звернувшись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, представник заінтересованої особи зазначав про наявність між ОСОБА_2 та заявником спору про право, який можливо вирішити лише у порядку позовного провадження, що лише при розгляді справи в позовному провадженні спадкоємець за законом може подати зустрічний позов про оспорювання заповіту.
Подана заява представником заінтересованої особи вказує на те, що існує спір про право на спадкування майна між заявником - спадкоємцем за заповітом та заінтересованою особою - спадкоємцем за законом, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи, зокрема тому, що між спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем за законом виник спір з приводу спадкування майна, тому дійшов помилкових висновків про розгляд заяви ОСОБА_4 у порядку окремого провадження.
З урахуванням спору про право заява ОСОБА_4 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.
Аналогічних висновків дішов Верховний Суд при розгляді справи № 643/6447/19 (постанова від 16 червня 2021 року).
Колегія суддів вважає помилковим посилання місцевого суду на правову позицію Верховного Суду у справі № 692/1164/18 (постанова від 24.03.2021 року), оскільки у цій справі предметом позовних вимог є визнання заповіту недійсним, у той час як справа, яка розглядається, є справою окремого провадження, в якій дійсність заповіту не оспорюється.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;
Ураховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він вправі звернутися до суду із позовом на загальних підставах.
Керуючись статтями 374, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 травня 2025 року в цій справі скасувати та постановити нове судове рішення.
Залишити без розгляду заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення. 
Роз`яснити ОСОБА_4 право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді