ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 вересня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/3007/25
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1448/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                 головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                 суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.
                                  секретар: Шкарупа Ю.В.
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: держава російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування моральної шкоди (суддя Рахманкулова І.П.), ухвалене у м.Чернігів, 
                                    В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з держави російська федерація 50 000 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією російської федерації проти України, що на дату звернення до суду з позовом за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 1 200 192,03 доларів США або 1 143 118,43 Євро. Позов мотивовано тим, що позивач є громадянином України, уродженцем м.Чернігова та проживав із своєю родиною в будинку АДРЕСА_1 . Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який у подальшому продовжено. 26 лютого 2022 року позивач разом з дружиною та дитиною перебував за місцем свого проживання, коли сталося пряме влучання трьох снарядів ЗРК «Град», внаслідок чого був повністю зруйнований будинок, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді мінно-вибухової травми з втратою свідомості і пошкодженням барабанних перетинок, струсом головного мозку, внаслідок чого не міг самостійно пересуватися. За доводами позивача, відповідачем йому заподіяна шкода здоров`ю, яка призвела до тривалого лікування нервової системи, серцево-судинної системи, рухового апарату, яке продовжується і на даний час. Будинок зруйнований, не придатний для проживання та підлягає демонтажу. Також позивач вказує, що внаслідок дій агресора йому спричинені моральні страждання через втрату батьків, які перебували під окупацією в м.Сновськ Корюківського району Чернігівської області і не мали можливості отримувати належну медичну допомогу та перебували на межі гуманітарної катастрофи внаслідок відсутності їжі, медикаментів та необхідної допомоги за відсутності поряд близьких та рідних людей. У цей період мати позивача захворіла і через пізнє звернення за медичною допомогою вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько позивача, який важко переніс втрату дружини і у якого погіршився стан здоров`я, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 посилається, що з урахуванням характеру та обсягу завданих йому моральних страждань, істотних порушень його конституційних прав, умисний характер дій російської федерації, які призвели до ушкодження здоров`я, втрати батьків та завдали власного душевного невгамовного болю, безперервних страждань, стресу, відчуття тривоги, порушення соціальних зв`язків, що потягло за собою прикладання додаткових зусиль, необхідних для організації нормальних життєвих стосунків, через неможливість продовження активного громадського життя, достатнім та справедливим розміром компенсації за заподіяну моральну шкоду буде 50 000 000 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2025 року позов задоволено частково; стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_1 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що в результаті збройної агресії російської федерації проти України позивач зазнав моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходив, зокрема, з характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також врахував вимушені зміни в життєвих стосунках і вважав, що компенсація в сумі 500 000 грн буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір відшкодування моральної шкоди був визначений судом без урахування вимог розумності і справедливості, він не узгоджується з характером завданих позивачу моральних страждань та є нижчим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи. За доводами ОСОБА_1 , при визначенні розміру компенсації судом неправильно застосовано приписи ст.23 ЦК України та належним чином не обґрунтовано зменшення розміру моральної шкоди. Вважає, що визначений розмір грошової компенсації не відповідає обставинам завдання моральної шкоди, верховенству права та вимогам розумності і справедливості. Стверджує, що суд не в повній мірі врахував тривалість та характер душевних страждань позивача, які пов`язані зі смертю батьків, характер та обсяг завданих моральних страждань, істотних порушень конституційних прав позивача, умисний характер дій російської федерації. ОСОБА_1 вказує, що рішення суду в частині встановлених фактичних обставин справи та висновків суду про доведеність наявними в справі доказами, що в результаті збройної агресії російської федерації проти України він зазнав моральних страждань, а звернення до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту його права на належне та ефективне відшкодування шкоди, яке повинно бути захищене – ним не оскаржується. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.  
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду фактично оскаржується лише в частині визначеного до стягнення розміру завданої моральної шкоди, в іншій частині воно судом апеляційної інстанції не переглядається.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.27).
Батьком позивача є ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_3 (а.с.20).
Згідно з Актом виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28 грудня 2023 року №1148 комісійного обстеження житлового будинку, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, будинок за адресою: АДРЕСА_2 , було пошкоджено орієнтовно 26 лютого 2022 року з причин влучання боєприпасів, частково зруйнований; зовнішні стіни, фасад: зруйновані – 100%; дах/покрівля: зруйновано – 100%; внутрішні стіни/перегородки: зруйновані – 95%; підлоги: зруйновано – 100%; заповнення віконних та дверних прорізів: зруйновано - 100%; інженерні мережі та обладнання: зруйновано – 100%; інші конструкції та елементи будівлі: зруйновано – 100%; літня кухня та сарай пошкоджена покрівля – 100%. Висновки: житловий будинок визначено як зруйнований, не придатний для проживання, підлягає демонтажу (а.с.12-13).
Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради від 18 лютого 2025 року у зв`язку із припиненням активних бойових дій  на території Чернігівської області та зокрема у м.Чернігів для організації та повного відновлення роботи в закладі для працівників комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради з 18 квітня 2022 року припинено простій та робота відновлена в повному обсязі (а.с.21).
Згідно з консультативним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради від 24 травня 2022 року ОСОБА_3 (мати позивача) 20 квітня 2022 року звернулася до центру, була обстежена, 27 квітня 2022 року встановлено діагноз – рак правої нирки IV стадія IV клінічна група «М» в печінку «М» в кістки. «М» у внутрішньо грудні, ретрокруральні, за очеревинні лімфовузли. Враховуючи розповсюдження процесу, загальний стан пацієнта, спец лікування не показано. Причина занедбаності – пізнє звернення хворої за медичною допомогою (а.с.22).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.23).
ОСОБА_2 (батьку позивача) 29 грудня 2022 року було призначено пенсію за віком, 2 група інвалідності, загальне захворювання, довічно. ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер (а.с.25).
Згідно з випискою №14460 із медичної карти стаціонарного хворого від 11 серпня 2023 року ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні в Чернігівській обласній лікарні у неврологічному відділенні для хворих з порушенням мозкового кровообігу з 02 серпня 2023 року по 11 серпня 2023 року з діагнозом (основне захворювання): наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (26 лютого 2022 року), акубаротравми (рубець лівої барабанної перетинки), зі струсом головного мозку у формі в/черепної гіпертензії, цефалгії, вираженої церебрастенії, легких вестибулярних розладів (а.с.14).
Відповідно до виписки №16057 із медичної карти стаціонарного хворого від 04 вересня 2023 року ОСОБА_1 госпіталізований до кардіологічного відділення Чернігівської обласної лікарні з 28 серпня 2023 року по 04 вересня 2023 року з основним діагнозом: ІХС, дифузний кардіосклероз артеріальна гіпертензія II ст, ступінь 2, ризик 4, гіпертензивний криз, від 28 серпня 2023 року, супутній діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (26 лютого 2022 року), акубаротравми (рубець лівої барабанної перетинки), зі струсом головного мозку у формі в/черепної гіпертензії, цефалгії, вираженої церебрастенії, легких вестибулярних розладів (а.с.15).
26 лютого 2024 року позивач був госпіталізований до відділення інтервенційної кардіології Чернігівської обласної лікарні, де перебував до 06 березня 2024 року, з основним діагнозом: ІХС, стабільна стенокардія напруги II-III ф.кл. дифузний кардіосклероз, стенозуючий корона склероз та ін.; наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (26 лютого 2022 року), акубаротравми (рубець лівої барабанної перетинки), зі струсом головного мозку у формі в/черепної гіпертензії, цефалгії, вираженої церебрастенії, легких вестибулярних розладів; проведено хірургічну операцію 29 лютого 2024 року (коронографія) (а.с.16).
Також позивач перебував на лікуванні в Чернігівській обласній лікарні з 12 листопада по 22 листопада 2024 року з основним діагнозом: ІХС, стабільна стенокардія напруги II-III ф.кл та ін.; наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (26 лютого 2022 року), акубаротравми (рубець лівої барабанної перетинки), зі струсом головного мозку у формі в/черепної гіпертензії, цефалгії, вираженої церебрастенії, легких вестибулярних розладів (а.с.17).
З 06 лютого по 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Чернігівській обласній лікарні з основним діагнозом: ІХС, стабільна стенокардія напруги II-III ф.кл та ін.; супутній діагноз: змішана (дисциркуляторна та після травматична (контузія 2022 рік) енцефалопатія I-II ст на фоні гіпертонічної хвороби, церебросклерозу, з помірним вестибуло-атактичним синдромом, легке когнітивне зниження, стійка виражена церебрастенія (а.с.18).
07 лютого 2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна лікарня» складено консультаційний висновок спеціаліста, встановлено діагноз ОСОБА_1 : змішана (дисциркуляторна та післятравматична (контузія 2022 рік) енцефалопатія I-II ст на фоні гіпертонічної хвороби, церебросклерозу, з помірним вестибуло-атактичним синдромом, легке когнітивне зниження, стійка виражена церебрастенія (а.с.19).
Відповідно до ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).
Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).
Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (пункти 2, 3 частини другої статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст.23 ЦК України).
Тлумачення ст.23 ЦК України свідчить про те, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, зокрема щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ч.5 ст.12 ЦПК України).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування позивачу моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір моральної шкоди, не заслуговують на увагу.
Так, у матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 звертався у 2022 році до медичних установ (одразу після відновлення їх роботи) з приводу отриманих ним травм під час ракетного обстрілу будинку, в якому він проживав. Такі звернення датовані березнем, серпнем, вереснем, листопадом 2024 року, а також лютим 2025 року. При цьому позивач мав ряд супутніх захворювань, щодо яких відсутні висновки про те, що вони пов`язані з отриманою ним мінно-вибуховою травмою.
Консультативний висновок спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» містить висновок про причину занедбаності стану матері позивача – пізнє звернення хворої за медичною допомогою. Проте відсутні відомості про тривалість такої хвороби і що саме в період активних бойових дій ОСОБА_3 захворіла на невиліковну хворобу. Відповідно відсутні підстави стверджувати про наявність прямого причинного зв`язку між смертю матері позивача і агресією російської федерації.
Крім того, згідно з пенсійним посвідченням батька позивача останній був особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання. У матеріалах справи відсутні відомості про те, що захворювання і подальша смерть ОСОБА_2 у 2023 році є наслідком погіршення стану здоров`я після перебування в окупації і відсутності належної медичної допомоги в той період.
При цьому, суд не заперечує того факту, що позивач в результаті збройної агресії російської федерації проти України безсумнівно зазнав моральних страждань, істотних порушень конституційних прав, ушкодження здоров`я і має право на відшкодування моральної шкоди.
Врахувавши конкретні обставини справи, глибину завданої позивачу моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча  пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну  відповідь  на  кожний  аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                 У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 3 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                             Судді: