ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 серпня 2025 року           справа №360/1643/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 360/1643/24 (головуючий І інстанції Качанок О.М.) за позовом Туруті Захара Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:

Турутя Захар Олегович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач) про:  
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 23.06.2024;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату щомісячної пенсії з 23.06.2024 шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк».
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року позов задоволений частково:   
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зупинення нарахування та виплати позивачу пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 23 червня 2024 року;
- у задоволенні інших вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявна інформація щодо призупинення виплат пенсії з 01.05.2024 «до з`ясування» (до уточнення ідентифікації особистих даних одержувача пенсії), яка обробляється з урахуванням сукупності інформації, що міститься в електронній пенсійній справі на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій.
Щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2024 позивачу рекомендовано для поновлення виплати пенсії звернутися особисто до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України для проходження фізичної ідентифікації (при собі мати оригінали паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків та за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).
За наведених обставин, у разі особистого звернення ОСОБА_1 для проходження фізичної ідентифікації та надання зазначених оригіналів документів до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, буде розглянуто питання поновлення виплати пенсії, яке здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Також вказано, що у матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку, за результатом якого особу ОСОБА_1 встановлено.
При цьому, на час розгляду запиту із відповідною заявою та документами ОСОБА_1 до відповідача не зверталася.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій)  і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
Позивач є пенсіонером та перебуває на обліку як отримувач пенсії у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, що матеріалами справи.
Представником позивача надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві адвокатський запит від 04.12.2024 № 0412/24/3 щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08.12.2024 № 2600-0202-8/233900 повідомлено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявна інформація щодо призупинення виплат пенсії з 01.05.2024 «до з`ясування» (до уточнення ідентифікації особистих даних одержувача пенсії), яка обробляється з урахуванням сукупності інформації, що міститься в електронній пенсійній справі на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій. Тобто, надати документальне підтвердження щодо призупинення з 01.05.2024 пенсії ОСОБА_1 в паперовій копії немає можливості.
Щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2024 ОСОБА_2 було повідомлено листом № 2600-0212-8/80390 від 18.04.2024 та рекомендовано для поновлення виплати пенсії звернутися особисто до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України для проходження фізичної ідентифікації (при собі мати оригінали паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків та за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). За наведених обставин, у разі особистого звернення ОСОБА_1 для проходження фізичної ідентифікації та надання зазначених оригіналів документів до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, буде розглянуто питання поновлення виплати пенсії, яке здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. 
Також, листом повідомлено, що у матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку за результатом якого особу ОСОБА_1 встановлено. При цьому, на час розгляду запиту із відповідною заявою та документами ОСОБА_1 до Головного управління не зверталася. Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2024 № 256157 за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 20.06.2024 о 13:30:00 та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
За ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України (заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).
Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).
Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено “справедливий баланс” між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).
За ст. 8 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
За ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
За ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Абзацом першим частини першої статті 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
За ч. 1 статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;
3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку;
3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;
5) в інших випадках, передбачених законом.
За ч. 2 цієї статі поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Отже, ч. 1 статті 49 Закону № 1058-IV передбачено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
За матеріалами справи припинення виплати пенсії позивачу відбулося з 1 травня 2024 року без прийняття окремого рішення, що є порушенням вимог вищевказаної норми Закону № 1058-IV, оскільки виплату пенсії може бути припинено виключно за відповідним рішенням органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.
Підставою для припинення виплати позивачу пенсії вказано «до з`ясування».
Крім того, Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії.
Також, суд враховує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку (фізичної ідентифікації), за результатом якого особу ОСОБА_1 встановлено.
Проте, доказів поновлення виплати позивачу пенсії, до матеріалів справи не надано.
Крім того, згідно з листом Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації від 25.04.2024 № 108/260-7789 та додатком до нього, які були надіслані на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - діє, адреса місця проживання «так» - підтверджена.
Отже, відповідач протиправно припинив виплату пенсії позивачу.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зупинення нарахування та виплати позивачу пенсії;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 23 червня 2024 року. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 360/1643/24 за позовом Туруті Захара Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 11 серпня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                    Е.Г. Казначеєв