ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5848/25 Справа № 214/5835/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді Бондар Я.М.,
       суддів Зубакової В.А., Остапенко В.О.
       секретар судового засідання Лідовська А.А.
       сторони справи:
       позивач – ОСОБА_1 
відповідач- ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Жданюк Тетяна Сергіївна на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року, ухвалене суддею Ткаченком А.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 12 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 17 жовтня 1997 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися з вересня 2023 року через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя та його планування, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена та просить розірвати шлюб.
Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року провадження у справі зупинено для надання сторонам строку для примирення.
Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року провадження у справі поновлено.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 жовтня 1997 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №727.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено шлюбне прізвище – « ОСОБА_3 ». 
Судові витрати залишені за позивачем.
Відповідач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Жданюк Т.С. оскаржила рішення в апеляційному порядку.
При цьому, відповідач вважає, що рішення прийняте у справі є передчасним, а висновки суду про неможливість збереження сім`ї такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, тому просить його скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.
Сторона відповідача вказує на те, що вже через місяць після подання позовної заяви сторони у справі не були впевнені в правильності свого рішення. Через це відповідач по справі просила суд надати подружжю строк на примирення. Ухвалою від 20.08.2024 р. судом першої інстанції зупинено провадження у справі. В цей час позивач будучи на військовій службі, отримав контузію, мав певні важкі обставини зі здоров`ям і його дружина усіляко сприяла його одужанню. Сторони по справі врівноважували взаємовідносини між собою. Таким чином, час, наданий судом для примирення, сторони використали саме на збереження сім`ї. Для забезпечення родини матеріально відповідач спрямувала свої зусилля на заробіток за кордоном і взимку 2024 р. вона виїздила до іншої держави на заробітки. В цей час подружжя підтримувало зв`язок і відносини в міру обставин перебування ОСОБА_4 у лавах ОСОБА_5 на заробітках в ішій державі. 18.02.2025 р. відповідач направила до суду першої інстанції заяву про те, що після строку наданого судом на примирення, питання розірвання шлюбу між сторонами не стоїть. Проте 11.04.2025 р. після повернення до України у інтернет ресурсі Судова влада України вона побачила наявність рішення суду про розірвання їх з позивачем шлюбу. Для неї це було неочікувано, адже її чоловік перебуває на фронті, прибути до суду він не може з об`єктивних причин, стосунки між подружжям врівноважилися і крім цього вона суду повідомила письмово про все вище вказане. Звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до мотивувальної частини рішення від 12.03.2025 р. зазначено, що «у судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст.128 ЦК України.» Однак судом взагалі не вказано, що відповідач надсилала суду заяву щодо вище вказаних обставин. 
Вказує, що суд не врахував, що відповідач не отримувала повісток про виклик у судове засідання ні засобами поштового зв`язку, ні в який інший спосіб.
Звертає увагу на те, що суд керувався заявою позивача від 20.01.2025 р., і абсолютно не взяв до уваги заяву відповідача від 18.02.2025 р., не зважив на той факт, що обидві сторони не з`явилися на судове засідання і вказану розбіжність не пояснили суду.
Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд першої інстанції не врахував того, що у справі є суперечливі факти і одна із сторін у справі перебуває у складі Збройних Сил України, і її неявка до суду для вирішення цих обставин є поважною причиною і обставиною для неможливості встановлення факту «належного повідомлення про слухання справи і можливості розгляду справи за його відсутності».
Той факт, що відповідач є військовослужбовцем по теперішній час є підставою для зупинення провадження у справі, або відкладення розгляду справи до можливості сторони прибути у судове засідання.
Сторона відповідача вважає, що необґрунтоване рішення у справі призвело до вирішення сімейних відносин сторін у розріз їх інтересам і принципу збереження сім`ї як основи побудови держави і соціальної сфери життя людини. За наведеного, відповідач вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновків про розірвання шлюбу з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача, представник позивача – адвокат Чухонцева Д.В., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Представник позивача вважає, що доводи апеляційної скарги, фактично ґрунтуються на припущеннях, що у силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України є неприпустимим.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Чухонцева Д.В., підтримала свій відзив, зазначила, що сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні цього шлюбу адже в нього інші відносини, він прагне укласти інший шлюб.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 17 жовтня 1997 року, про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 727 (а.с. 4).
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Розглядаючи цей спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частиною 1 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 17.10.1997 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №727 Саксаганським відділом Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4).
Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.
Судом на задоволення клопотання відповідачки було надано строк для примирення, 20.08.2024 ухвалою суду провадження у даній справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення, однак сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу.
20.01.2025 року позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про проведення судового засідання без його участі, на позовних вимогах наполягав (а.с. 18). 
Сторони були повідомленні про час та місце розгляду справи для допомогою номерів телефонів, які вони особисто вказали суду у своїх письмових заявах, в судове засідання 12.03.2025 року жодна зі сторін не з`явилася (а.с.22,23). 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків є неможливим. 
В апеляційній скарзі зазначено, що суд передчасно прийняв оскаржене рішення, проте доказів примирення сторін не надано, навпаки позивач наполягає на розірванні шлюбу.
З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.
З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Жданюк Тетяна Сергіївна залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено _02 липня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: