ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року                                    м. Дніпро                          Справа №  904/1365/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),
судді: Мороз В.Ф., Кощеєв І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 (повна ухвала складена 31.03.2025, суддя Юзіков С.Г.) у справі № 904/1365/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром"
до Державного підприємства Завод "Генератор"
про стягнення заборгованості за виконані роботи, 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ""Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" до Державного підприємства Завод "Генератор" і додані до неї документи передано для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44В).
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу суду від 31.03.2025 у справі № 904/1365/25; матеріали справи №904/1365/25 передати для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром".
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- апелянт вважає, що суд при постановлені ухвали порушив вимоги ч. 14 ст. 30 ГПК України, оскільки відповідні позовні вимоги заявлялись Відповідачем саме як зустрічні, а тому, вони мають розглядатись за місцем розгляду первісного позову, хоча й окремо від первісних позовних вимог;
- Суд при постановленні ухвали порушив принцип диспозитивності та без волевиявлення Відповідача на зміну територіальної підсудності в порушення вимог ГПК України змінив місце розгляду відповідних зустрічних позовних вимог; і це при тому, що в Суду були відсутні вказані повноваження, що свідчить про додаткове порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України;
- Суд при постановлені ухвали проігнорував посилання та судову практику апеляційного суду, вказану в постанові від 14.03.2025 по справі №904/5239/24, стосовно порядку розгляду зустрічної позовної заяви.
Державним підприємством Завод "Генератор" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить: залишити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі №904/1365/25 про передачу для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрніхром» до Державного підприємства Завод «Генератор» - без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрніхром» - без задоволення.
Відзив обґрунтований наступним:
- вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи, тому не підлягають задоволенню;
- ухвала Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1365/25 є законною та обґрунтованою, ухваленою з дотриманням норм процесуального права;
- ДП Завод "Генератор" вважає, що колегія суддів дійшла правильного висновку, що зустрічна позовна заява ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Укрніхром» від 30.12.2024 про стягнення заборгованості за виконані роботи в розмірі 4 864 165,50 грн має розглядатися в іншому позовному провадженні, а саме, за територіальною підсудністю – за місцезнаходженням відповідача (ч. 1,2 ст. 27 ГПК України). Місцезнаходження відповідача – місто Київ. Отже, справа за позовом ТОВ "Виробничо-комерційна фірма «Укрніхром» має розглядатися Господарським судом міста Києва;
- відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. За ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою територіальною юрисдикцією (підсудністю) з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, здійснюється на підставі ухвали суду. Отже, процедура передачі справи до Господарського суду м. Києва дотримана;
- ДП Завод "Генератор" вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права щодо передачі позовної заяви ТОВ "Виробничо-комерційна фірма «Укрніхром» для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді:, Мороз В.Ф., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/1365/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/1365/25.
21.04.2025 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/1365/25 залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., на належні реквізити - тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
02.05.2025 від представника скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, відповідно до платіжної інструкції від 29.04.2025.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/1365/25; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду.
Як вбачається з матеріалів справи, ДП Завод "Генератор" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "ВКФ "Укрніхром" про стягнення 3 607 738,19 грн., з яких: 3 601 538,82 грн. - надмірно сплачені кошти за договором та 6 199,37 грн. - 3% річних.
30.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від ТОВ "ВКФ "Укрніхром" надійшла зустрічна позовна заява до ДП Завод "Генератор" про стягнення загальної вартості виконаних робіт за договором №02 від 10.01.2024 у розмірі 4 864 165,50 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2025 у справі №904/5239/24 зустрічну позовну заяву ТОВ "ВКФ "Укрніхром" і додані до неї документи повернуто без розгляду. 
13.02.2025 Господарський суд Дніпропетровської області у справі №904/5239/24 ухвалив рішення.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.03.2025 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2025 у справі №904/5239/24 скасовано, в постанові, зокрема, зазначено:
"13.02.2025 Господарським судом Дніпропетровської області по суті позовних вимог Державного підприємства Завод "Генератор" у даній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" на користь позивача – Державного підприємства Завод “Генератор” 3 601 538,82грн. - основного боргу, 6   199,37 грн. – 3 % річних та 54 116,07 грн.- витрат на сплату судового збору. 
Таким чином, розгляд первісних позовних вимог по суті та ухвалення рішення у справі унеможливлює направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки наразі спільний розгляд первісного та зустрічного позовів в одному провадженні є процесуально неможливим.
Підсумовуючи вищенаведене, у зв`язку з відсутністю у апеляційного господарського суду повноважень по направленню справ на новий розгляд, колегія суддів дійшла висновку, що зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" №б/н від 30.12.2024 про стягнення заборгованості за виконані роботи в розмірі 4 864 165,50 грн. (сформована та подана до Господарського суду Дніпропетровської області з використанням системи "Електронний суд" 30.12.2024), має розглядатися в іншому позовному провадженні.
Аналогічний висновок міститься у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №904/2466/20".
Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.
Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.
Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Порядок визначення територіальної підсудності господарських справ, закріплений у статтях 27-30 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.
Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У відповідності із пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з частиною 4 статті 10 вищезазначеного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також з позовної заяви вбачається, що місцезнаходженням Відповідача - ДП Завод "Генератор" є м. Київ (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18).
Інших правил визначення територіальної юрисдикції (підсудності), ніж як за місцезнаходженням відповідача, для розгляду справи у цьому спорі Господарський процесуальний кодекс України, зокрема, положення статей 29, 30, не передбачають.
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що дана позовна заява підсудна Господарському суду міста Києва.
Доводи скаржника про те, що суд при постановлені оскаржуваної ухвали порушив вимоги ч. 14 ст. 30 ГПК України, оскільки відповідні позовні вимоги заявлялись Відповідачем саме як зустрічні, а тому вони мають розглядатись за місцем розгляду первісного позову, хоча й окремо від первісних позовних вимог, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України та процесуального статусу позовної заяви на момент її розгляду.
Зустрічну позовну заяву було подано, однак, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2025 у справі №904/5239/24 зустрічну позовну заяву ТОВ "ВКФ "Укрніхром" і додані до неї документи повернуто без розгляду. 
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви, зазначив, що розгляд первісних позовних вимог по суті та ухвалення рішення у справі унеможливлює направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки наразі спільний розгляд первісного та зустрічного позовів в одному провадженні є процесуально неможливим, та виснував, у зв`язку з відсутністю у апеляційного господарського суду повноважень по направленню справ на новий розгляд, що зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" №б/н від 30.12.2024 про стягнення заборгованості за виконані роботи в розмірі 4 864 165,50 грн. (сформована та подана до Господарського суду Дніпропетровської області з використанням системи "Електронний суд" 30.12.2024), має розглядатися в іншому позовному провадженні.
Тобто, після ухвалення рішення у справі №904/5239/24 за результатом розгляду первісного позову по суті, зустрічна позовна заява вже не може бути розглянута саме як зустрічна і підлягає розгляду в іншому позовному провадженні, оскільки розгляд первісних та зустрічних позовних вимог в одному провадженні у даному випадку процесуально не є можливим.
Таким чином, дана позовна заява втратила процесуальний статус зустрічної, і за своєю правовою природою є самостійною позовною заявою, яка, відповідно до ст. 27 ГПК України має розглядатися за місцезнаходженням відповідача.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передачу позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" до Державного підприємства Завод "Генератор" для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, за місцезнаходженням відповідача.
Положення ч. 14 ст. 30 ГПК України у даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки зустрічний позов у даному випадку не може бути розглянутий як зустрічний.
Доводи апелянта про те, що суд при постановлені ухвали порушив принцип диспозитивності та без волевиявлення Відповідача на зміну територіальної підсудності в порушення вимог ГПК України змінив місце розгляду відповідних зустрічних позовних вимог, відхиляються як необґрунтовані та такі, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні скаржником норм права.
Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Принцип диспозитивності гарантує сторонам можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Питання підсудності врегульовано статтями 27– 30 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, передача справи за підсудністю здійснюється судом за наявності відповідних обставин — наприклад, коли справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Враховуючи вищенаведене, місцевим господарським судом не було порушено принципу диспозитивності, оскільки суд першої інстанції не втручався у волевиявлення сторони щодо визначення предмета та підстав позову. Рішення про направлення справи за територіальною підсудністю є реалізацією процесуальних повноваження суду, що прямо передбачене ГПК України та не вимагає згоди сторін.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд при постановленні ухвали проігнорував посилання та судову практику апеляційного суду, вказану в постанові від 14.03.2025 по справі №904/5239/24 відхиляються, з огляду на наступне.
Довід апелянта про те, що апеляційний суд вказав у відповідній постанові, що ЗУСТРІЧНА позовна заява має розглядатися в іншому позовному провадженні та направив всі матеріали саме до Господарського суду Дніпропетровської області і у вказаній постанові не вказано жодних мотивувань стосовно направлення зустрічного позову до Господарського суду міста Києва, відхиляється як такий, що ґрунтується на помилковому тлумаченні скаржником норм процесуального права.
Апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу на ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви, скасував ухвалу суду першої інстанції та направив матеріали оскарження ухвали до Господарського суду Дніпропетровської області. Це повністю відповідає його повноваженням, передбаченим п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України (скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції).
Таким чином, апелянт помилково вважає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали проігнорував посилання та судову практику апеляційного суду, вказану в постанові від 14.03.2025 по справі №904/5239/24, оскільки апеляційний суд не зобов`язував розглядати справу в певному суді.
Доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про передачу позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" до Державного підприємства Завод "Генератор" для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, за місцезнаходженням відповідача.
Слід зазначити, що ухвалення рішення з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції є підставою для скасування судового рішення, прийнятого за результатами вирішення судового спору.
Враховуючи викладене, передача справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.
Згідно зі статтею 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
З урахуванням викладеного, Господарський суд Дніпропетровської області правомірно дійшов висновку про те, що позовну заяву ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" необхідно передати для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва. 
Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Центральний апеляційний господарський суд зазначає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а тому відсутні підстави для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" не підлягає задоволенню.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/1365/25 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/1365/25 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                               О.В. Чус
Суддя                                                                                   В.Ф. Мороз 
Суддя                                                                                І.М. Кощеєв