Справа № 163/2706/24  Провадження №33/802/363/25 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційні скарги захисника Кота С.І. та ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із нього на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Кот С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні 20.03.2025 була проголошена постанова. А повний текст рішення він отримав 27 березня 2025 року. Також посилається на складність даної справи і вказує на те, що апеляційну скаргу було ним подано 02.04.2025, тобто через шість днів після отримання повного тексту постанови, що є розумним строком для подачі апеляційної скарги.
ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що про зміст постанови дізнався лише 14.05.2025, в судовому засіданні при винесенні постанови він присутнім не був, а захисник не повідомив його про існування оскаржуваної постанови. 
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягають, а апеляційні скарги підлягають поверненню з таких підстав.
У своєму клопотанні захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи його тим, що в судовому засіданні 20.03.2025 була проголошена постанова, а повний текст рішення він отримав 27 березня 2025 року. Також посилається на складність даної справи і вказує на те, що апеляційну скаргу було ним подано 02.04.2025, тобто через шість днів після отримання повного тексту постанови, що є розумним строком для подачі апеляційної скарги. 
А ОСОБА_1 у своєму клопотанні просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що про зміст постанови дізнався лише 14.05.2025, в судовому засіданні при винесенні постанови він присутнім не був, а захисник не повідомив його про існування оскаржуваної постанови. 
Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.
20 березня 2025 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області були присутні як ОСОБА_1 , так і його захисник – адвокат Кот С.І.. Вони надавали пояснення по суті справи та просили закрити провадження у даній справі. Вказана обставина підтверджується журналом судового засідання від 20.03.2025 та оскаржуваною постановою (а.с.39-40, 41-43).
В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 31 березня 2025 року (з урахуванням неробочих днів). 
Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 захисник Кот С.І. подав через систему «Електронний суд» лише 08 травня 2025 року, що підтверджується апеляційною скаргою, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився ще 31 березня 2025 року (з урахуванням неробочих днів).
ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо нього подав до місцевого суду лише 21 травня 2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції на апеляційній скарзі, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився ще 31 березня 2025 року (з урахуванням неробочих днів). 
Отже, як захисник Кот С.І., так і ОСОБА_1 пропустили строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП. При чому ОСОБА_1 пропустив такий строк майже на два місяці. 
Слід відмітити, що захисником 02.04.2025 (зареєстрована місцевим судом 03.04.2025) вже подавалась в даній справі апеляційна скарга (а.с.47-50).
Проте, постановою Волинського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту, оскільки ним було пропущено строк на апеляційне оскарження і не заявлено клопотання про його поновлення (а.с.53).
Доводи клопотання захисника про те, що 20.03.2025 була проголошена постанова, а повний текст рішення захисник отримав 27 березня 2025 року, та складність даної справи, а також те, що апеляційну скаргу було подано 02.04.2025, тобто через шість днів після отримання повного тексту постанови, що є розумним строком для подачі апеляційної скарги не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи.
Як убачається із матеріалів справи, короткий текст оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутній. 
Доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що не брав участь в судовому засіданні 20 березня 2025 року є голослівними та повністю спростовуються його власноручною розпискою про те, що він 20.03.2025 отримав пам`ятку про права та обов`язки (а.с.37).
При цьому, як убачається із журналу судового засідання від 20.03.205, під час розгляду справи ОСОБА_1 ставив питання свідку ОСОБА_2 , який був допитаний місцевим судом (а.с.40). 
ОСОБА_1 та його захисник були присутні під час розгляду справи місцевим судом та проголошення оскаржуваної постанови (а.с.39-40).
Тому відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня проголошення судового рішення. 
Також апеляційний суд звертає увагу, що копію оскаржуваної постанови захисник Кот С.І. отримав ще 27.03.2025, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, який закінчився 31 березня 2025 року (з урахуванням неробочих днів) (а.с.44).
При цьому слід відмітити, що положеннями ч.2 ст.294 КУпАП передбачено 10-денний строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, а не розумний строк, як вказує у своєму клопотанні захисник. 
Аналогічно не містить чинний КУпАП і згадок про складність справи про адміністративне правопорушення, як підставу поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Жодних інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 14 квітня 2025 року, клопотання як захисника, так і ОСОБА_1 не містять. 
Тому доводи клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються вищезазначеними матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягають. 
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотань захисника Кота С.І. та Семенюка В.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційні скарги особам, які їх подали.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника Кота С.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 – відмовити.
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо нього – залишити без задоволення.
Апеляційні скарги повернути особам, які їх подали.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                      В.П. Денісов