25.08.25
22-ц/812/1442/25

Єдиний унікальний номер судової справи: 484/7222/24
Провадження № 22-ц/812/1442/25 Доповідач суду апеляційної інстанції – Самчишина Н.В.
Постанова
Іменем України
25 серпня 2025 року м. Миколаїв             Справа № 484/7222/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 червня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Коваленко Н.А., у приміщенні цього суду у м. Первомайськ, повний текст судового рішення складено того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                                               встановив:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – ТОВ «Укр Кредит Фінанс» або Товариство) звернулося до суду з зазначеним вище позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.
23 жовтня 2023 року між Товариством та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1291-4763.
Даний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір, у відповідності до норм частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А5410 для підписання кредитного договору № 1291-4763 від 23 жовтня 2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
За умовами договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 10 500,00 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. 
Товариство зазначало, що воно отримало ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Однак воно не є банківською установою, а тому уклало з АТ КБ «Приватбанк» договір про надання послуг з приймання та переказу платежів в системі LigPay, на підставі якого відповідачу було надано кредитні кошти.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вказувало, що позичальник належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього станом на 04 грудня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 103 897,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 10 500 грн, прострочена заборгованість по процентам – 93 397,50 грн грн.
Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 51 397,50 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості у сумі 52 500 грн.
Посилаючись на вищевказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 52 500 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 10 500 грн та з аборгованості за нарахованими процентами у сумі 42 000 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. 
У відзиві на позов представник відповідача – адвокат Вялова І.М. посилалася на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 отримав у ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредит у розмірі саме 10500 грн 00 коп., а також наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №1291-4763 від 23 жовтня 2023 року у загальній сумі 52500 грн, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за недоведеністю.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 червня 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1291-4763 від 23 жовтня 2023 року в розмірі 52 500 грн, з яких: 10500 грн прострочена заборгованість за кредитом, 42000 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його підставності, доведеності заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними доказами підписання відповідачем і як наслідок укладання кредитного договору. Також вказував на відсутність належних доказів, які б підтверджували отримання ним кредитних коштів.
Крім того, зазначав, що суд не врахував, що відсотки за кредитом нараховані позивачем поза межами строку кредитування та їх розмір є несправедливим.
В своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів, що можуть бути аргументованою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
23 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1291-4763, відповідно до якого відповідачу відкрито кредитну лінію на суму 10 500 грн строком на 300 календарних днів. Дата повернення (виплати) кредиту 17 серпня 2024 року.
Згідно з п.4.7 договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Однак позичальнику на умовах, вказаних у договорі (програма лояльності), може бути надана можливість скористатися Промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентною ставкою.
Базовий період складає 21 календарних днів (п.4.8. договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Стандартна процентна ставка становить 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за Промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою (п.4.10 Договору).
В пункті 12 договору вказано номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 : НОМЕР_1 , електронна пошта та електронний підпис одноразовим ідентифікатором А5410.
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №1291-4763 від 23 жовтня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало на платіжну картку НОМЕР_1 кредит в розмірі 10 500,00 грн. Переказ здійснювався за допомогою платіжної системи LiqPay.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 10 грудня 2024 року  вбачається, що Банк на підставі договору №4010 від 02 грудня 2019 року перерахував від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через платіжну систему LiqPay на платіжну карту НОМЕР_1 (ID платежу 2382546453) 10 500,00 грн згідно з договором №1291-4763 від 23 жовтня 2023 року.
Згідно з розрахунком заборгованості позивача станом на 04 грудня 2024 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 103 897,50 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 10 500,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 93 397,50 грн, які були нараховані по 17 серпня 2024 року включно.
З пояснень позивача, викладених у позові, слідує, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» списало відповідачу заборгованість за відсотками на суму 51 397,50 грн, а тому станом на 04 грудня 2024 року відповідач мав непогашену заборгованість у сумі 52 000,00 грн, з яких 10 500,00 грн заборгованість за кредитом та 42 000,00 грн заборгованість за відсотками.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені статтею 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Згідно з статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими доказами доведено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у вказаній ним сумі, а тому ОСОБА_1 повинен компенсувати її позивачу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
У справі, яка переглядається, встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 23 жовтня 2023 року уклали кредитний договір в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитні кошти позивач перерахував через АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 на його банківську картку № НОМЕР_1 .
Відповідач, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та нарахованих відсотків не виконав. Внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 52 500 грн. Доказів, які б спростовували перерахування позивачем відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок останнього в АТ КБ «ПриватБанк» матеріали справи не містять.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 23 жовтня 2023 року по 12 листопада 2023 року (включно) нараховувалась пільгова ставка, відповідно до умов кредитного договору. У період з 13 листопада 2023 року по 17 серпня 2024 року (включно) відповідачу було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю.
Відповідно до п. 4.12. кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надавався Кредит Позичальнику – 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення кредиту 17 серпня 2024 року. Після закінчення строку кредитування нарахування процентів протягом строку договору припинилося. 
Відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались. 
Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.
Суд першої інстанції, стягнувши вказану заборгованість з відповідача, правильно вказав, що оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів, він повинен їх відшкодувати у примусовому порядку.
Посилання відповідача на те, що він не укладав кредитний договір та не отримував кредитних коштів спростовується дослідженими доказами.
Твердження про те, що нараховані проценти є несправедливими, є безпідставними. Перед укладанням кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, в тому числі і з реальною процентною ставкою за договором.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідач, ознайомившись з умовами договору, знав процентну ставку, і погодився укласти кредитний договір, строк договору і погодилася укласти кредитний договір, взявши на себе обов`язок повернення кредиту разом з процентами у обумовлений договором строк. 
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір процентів, з огляду на прийняте кредитодавцем рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності із частковим списанням заборгованості за нарахованими процентами, не перевищує установлений максимальний розмір денної процентної ставки відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі 68512,50 грн.
З огляду на приписи частини 1 статті 13 ЦПК України колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 42000 грн підлягає задоволенню.
За такого колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий  Н.В. Самчишина

Судді:  В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 25 серпня 2025 року.