ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/2893/22		
Провадження № 22-ц/821/504/25 Провадження № 22-ц/821/505/25		
Категорія: 305010400 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
секретаря - Івануси А. Д.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Цехотської Тетяни Володимирівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2024 року та додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року представник ОСОБА_1 – адвокат Куракін Ю. В. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 17.04.2022 о 18 год 00 хв. в м. Умань на а/д М-05, 206 км, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі проїжджої частини, здійснила поворот праворуч, не переконавшись, що це буде безпечно, та допустила зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку у правій крайній смузі, в результаті чого трапилася ДТП.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.06.2022 у справі № 705/1525/22 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні даного ДТП.
Відповідно до Звіту № 028/05-22 від 20.06.2022 з оцінки вартості майнової шкоди завданої власнику транспортного засобу автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 1009525,47 грн, що перевищує ринкову вартість КТЗ, відновлювати пошкоджений КТЗ вважається економічно недоцільним, тому матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT в результаті його пошкодження при ДТП приймається рівним ринковій вартості автомобіля та складає 842962,38 грн.
Згідно Звіту № 042/07-22 від 18.07.2022 з оцінки вартості пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , ринкова вартість становить 150823,85 грн. 
На час вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу по забезпеченому транспортному засобу CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , було застраховано в ПрАТ «УПСК», поліс № АТ/1344825, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третьої особи, становить 130000,00 грн, франшиза 2500,00 грн. 
На виконання умов полісу ПрАТ «УПСК» (м. Київ) та Угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 17.05.2022 страховик сплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 114750 грн. 
Оскільки ринкова вартість належного позивачу автомобіля на момент ДТП складала 842962,38 грн, розмір ринкової (залишкової) вартості пошкодженого колісного транспортного засобу, який залишився у позивача, склав 150823,85 грн, а розмір страхового відшкодування з урахуванням ліміту страхового відшкодування та франшизи, складає 127500,00 грн, то позивач просив стягнути з відповідачки різницю шкоди в розмірі 562138,53 грн, франшизу 2500,00 грн, а також 6000,00 грн понесених позивачем витрат оціночних послуг. Просив судові витрати покласти на відповідачку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 428891,52 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за оціночні послуги в розмірі 6000,00 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення мотивовано тим, що володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП була відповідачка ОСОБА_2 , яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом. Тому, ОСОБА_2 , вина якої у вчиненні ДТП із зазначеними наслідками підтверджується постановою суду, зобов`язана відшкодувати завдану позивачу шкоду.
Суд першої інстанції вважав за необхідне при здійсненні обрахунку розміру матеріальних збитків, необхідних для відшкодування позивачу, з урахуванням виплачених коштів страховою компанією на підставі страхового полісу № АТ/1344825, взяти за основу Висновок експерта № СЕ-19/124-23/13238-АВ від 09.01.2024, та визначити до стягнення з відповідачки на користь позивача завдані та невиплачені збитки в розмірі 428891,52 грн (675822,80 грн (вартість матеріального збитку) – 127500,00 грн (розмір страхового відшкодування) – 121931,28 грн (вартість працездатних та ліквідних складових) + 2500,00 грн (франшиза)).

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Куракін Ю. В. 19.12.2024 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 21650,00 грн у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Заява мотивована тим, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось учасником АО «Юріком» Куракіним Ю. В.
Загальний час витрачений адвокатами АО «Юріком» для представництва інтересів ОСОБА_1 у даній справі складає 10,8 годин, що відповідає як складності справи, так і обсягу виконаних робіт та відповідно ціні позову та має важливе значення для позивача.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 19320,00 грн.
Додаткове рішення мотивовано тим, що заявник до переліку наданих позивачу послуг включив послугу - підготовка та складання апеляційної скарги на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2023 про призначення судової експертизи - 2000 грн. 
Проте, як вбачається з матеріалів справи, постановою Черкаського апеляційного суду від 24.10.2023 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Куракіна Ю. В. залишено без задоволення, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.06.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - залишено без змін, тому вказані витрати не підлягали до стягнення.
Також, не підлягали стягненню витрати за представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 10.05.2023 в розмірі 330,00 грн, оскільки відповідно до Протоколу судового засідання № 1510623 від 10.05.2023, адвокат Куракін Ю. В. не приймав участі в судовому засіданні 10.05.2023.
Інші витрати на правничу допомогу в розмірі 19320,00 грн суд першої інстанції стягнув з відповідачки на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Цехотська Т. В. просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2024 скасувати, клопотання про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу повернути ОСОБА_3 без розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження доводів позову, позивачем надано Звіти автотоварознавчих досліджень.
Вказує, що відповідно до наданих звітів вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT більше ніж в п`ять разів перевищує його ринкову вартість, що в свою чергу є не економічно необґрунтованим, що викликало сумніви в об`єктивності проведених досліджень та складених за їх результатами звітів.
Зазначає, що відповідачка до участі в огляді автомобіля за результатами, якого складено звіти та в подальшому проведена судова експертиза, не запрошувалася, участі в огляді автомобіля не приймала, що позбавило її права на захист при визначенні розміру матеріального збитку.
25.01.2024 з Черкаського НДЕКЦ МВС до суду надійшов Висновок експерта № СЕ-19/124-23/13238/АВ від 09.01.2024. З даним висновком відповідачка не погоджується, оскільки зазначений висновок складений експертом без огляду автомобіля та без взяття до уваги виконаних позивачем ремонтних робіт.
Вказує, що висновок складено без огляду досліджуваного автомобіля, однак це є порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
Зазначає, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT спочатку, зі слів позивача, нібито реалізований шляхом здачі на металобрухт, як такий, що є фізично знищеним, однак в послідуючому відремонтовано, а тому зазначений висновок експерта судом не може бути прийнято до уваги.
Щодо ухвалення додаткового рішення вказує, що судом першої інстанції не перевірено, установлений процесуальним законом, порядок пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме не направлення позивачем на адреси інших учасників справи документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачку можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
Вказує, що суду не надано доказів оплати суми 21650,00 грн за надані послуги.
Суд лише обмежився детальним описом робіт тих, які просив стягнути позивач, не направивши при цьому стороні відповідачки відповідні докази на їх обґрунтування та підтвердження.

Відзив на апеляційну скаргу 

30.04.2025 від представника ОСОБА_1 – адвоката Куракіна Ю. В. на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
У відзиві зазначається, що суд першої інстанції, установивши, що ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, правильно виходив з того, що розмір завданого позивачу матеріального збитку має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.
Вказує, що відповідачка та її представник більше року з моменту ДТП не цікавилися розміром нанесеної шкоди позивачу, не висловлювали незгоди з визначеним суб`єктом оціночної діяльності розміром шкоди, не висловлювали будь-якого наміру оглянути пошкоджений автомобіль, або замовити проведення оцінки (експертизи) у іншого суб`єкта оціночної діяльності.
Зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами витрат на правничу допомогу подана заявником в строки та в порядку передбаченими нормами ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_2 17.04.2022 о 18 год. 00 хв. в м. Умань на а/д М-05, 206 км, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі проїжджої частини, здійснила поворот праворуч, не переконавшись, що це буде безпечно, та допустила зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку у правій крайній смузі, в результаті чого трапилася ДТП.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.06.2022 у справі № 705/1525/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у скоєнні даного ДТП (а.с. 9-10 т. 1).
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 (а.с. 95 т. 2).
Відповідно до Звіту № 028/05-22 від 20.06.2022 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_4 , проведеної ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 17.04.2022, складає 842962,38 грн (а.с. 12-44 т. 1).
Згідно Звіту № 042/07-22 від 18.07.2022 про оцінку вартості пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведеної ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу, за станом на дату оцінки, становить 150823,85 грн (а.с. 45-56 т. 1).
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.06.2023 призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено експерту Черкаського НДЕКЦ МВС. На вирішення якої поставлено ряд питань.(а.с. 238-239 т. 1). 
Згідно Висновку експерта № СЕ-19/124-23/13238-АВ від 09.01.2024, наданого після проведення експертизи, призначеної ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.06.2023, вартість матеріального збитку (на момент ДТП), завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що мала місце 17.04.2022, дорівнює ринковій вартості та становить 675822,80 грн. Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, внаслідок пошкодження під час ДТП станом на 17.04.2022 перевищує його ринкову вартість та становить 1150966,83 грн. Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників і наявних пошкоджень, внаслідок пошкодження під час ДТП станом на 17.04.2022 становить 553891,52 грн. Вартість працездатних та ліквідних складових КТЗ (вартість автомобіля в пошкодженому вигляді) автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 17.04.2022 становить 121931,28 грн (а.с. 90-100 т. 2).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції від 17 грудня 2024 рокув повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для настання деліктної відповідальності за ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Такі правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.
Судом встановлено, що на момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «УПСК».
Листом № 1294/18 від 06.07.2022 ПрАТ «УПСК» повідомило ОСОБА_1 , що розмір відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.04.2022 в м. Умань на а/д М-05, 206 км, за участю забезпеченого у страховика за полісом АТ/1344825 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортного засобу CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 114750,00 грн. Вказана сума була перерахована 25.05.2022 на вказані позивачем реквізити.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, у разі встановлення судом, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищує його вартість на момент ДТП, тобто ремонт є економічно необґрунтованим, то стягненню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом страхового відшкодування.
В аб. 3 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постановах від 23.10.2019 року у справі № 337/1673/16-ц та від 20.06.2019 року у справі № 362/5422/15.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений уст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Враховуючи те, що ПрАТ «УПСК» добровільно сплатило страхове відшкодування в погодженому з позивачем розмірі 114750,00 грн, та виконала свій обов`язок перед позивачем у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 суми завданої матеріальної шкоди без врахування страхового відшкодування у розмірі 127500,00 грн.
Надаючи оцінку доводам скаржника відносно того, що Висновок експертизи № СЕ-19/124-23/13238/АВ від 09.01.2024 не є допустимим і недостовірним доказом, а тому не може бути прийнятим до уваги, оскільки зазначений висновок складений експертом без огляду автомобіля та без взяття до уваги акту виконаних позивачем ремонтних робіт, колегія суддів враховує наступне.
У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України, яка регламентує докази, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Водночас, згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, 26.05.2022 спеціалістом автотоварознавцем Смаровозом Ю. О. проведено огляд автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі Договору № 028/05-22 від 26.05.2022, укладеного з ОСОБА_1 на проведення автотоварознавчого дослідження. 
Відповідно до документів, які долучені до Звіту № 258/05-22, ОСОБА_4 зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів на підставі Свідоцтва Фонду державного майна України № 347 від 27.02.2002, має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 04.11.2021 МФ № 12485-ПК, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 07.07.2020 № 582/20, строк дії до 07.07.2023.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції представник ОСОБА_2 – адвокат Вялова І. М. заявила клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.06.2023 у даній справі призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено експерту Черкаського НДЕКЦ МВС. 
Даною ухвалою зобов`язано Крамаренка І. В. надати для проведення експертизи транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в іншому випадку вирішити питання про можливість проведення експертизи на підставі матеріалів цивільної справи.
Дана ухвала суду першої інстанції не була оскаржена відповідачкою в апеляційному порядку, відповідно і в наведеній її частині.
Згідно Висновку експерта № СЕ-19/124-23/13238-АВ від 09.01.2024 об`єкт дослідження на експертизу в первинному після ДТП вигляді не надавався, тому подальше дослідження проводилось за описами та іншими наданими документами наявними в матеріалах справи, які судовий експерт вважав достатніми. 
У відповідності до вихідних даних ухвали, експертиза проводилася без об`єкта дослідження, за наданими на дослідження інформаційними даними, за умов, що надані документи відповідають дійсності.
Відповідно до п. 34.4 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Аналізуючи положення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід виснувати, що його положеннями передбачено два види доказів для встановлення розміру матеріального збитку звіт про оцінку, виконаний оцінювачем, та висновок про оцінку, виконаний експертом.
Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ (далі Закон № 2658) визначено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до ст. 5 Закону № 2658 суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.
Статтею 7 Закону № 2658 передбачено, що у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону № 2658 звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
У п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092 зазначено, що Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.
Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.
Згідно п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Пунктом 4.3 Методики визначено, що за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.
Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092.
Апеляційний суд зауважує, що висновок автотоварознавчої експертизи про розмір завданих збитків власнику в разі пошкодження КТЗ є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі № 461/2217/19). 
Є неспроможними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що відповідачку ОСОБА_2 не запрошували та не повідомляли про дату, місце та час проведення огляду автомобіля на предмет фіксації його пошкоджень, з огляду на положення п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, згідно якого виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження у разі потреби, тобто обов`язкового виклику заінтересованих осіб вимогами Методики № 142/5/2092 не передбачено.
На ряду з цим, слід зазначити, що позивачем надано суду докази направлення листа запрошення на огляд авто, а саме: експрес-накладна ТОВ «Нова Пошта» № 59000821149293 від 19.05.2022 (а.с. 62 т. 1).
У зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що Висновок експерта № СЕ-19/124-23/13238-АВ від 09.01.2024 є належним та допустимим доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачу.
Відповідно до даного Висновку експерта вартість матеріального збитку (на момент ДТП), завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що мала місце 17.04.2022, дорівнює ринковій вартості та становить 675822,80 грн. Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, внаслідок пошкодження під час ДТП станом на 17.04.2022 перевищує його ринкову вартість та становить 1150966,83 грн. Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників і наявних пошкоджень, внаслідок пошкодження під час ДТП станом на 17.04.2022 становить: 553891,52 грн. Вартість працездатних та ліквідних складових КТЗ (вартість автомобіля в пошкодженому вигляді) автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 17.04.2022 становить: 121931,28 грн.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача завданих та невиплачених збитків в розмірі 42891,52 грн (675822,80 грн (вартість матеріального збитку) – 127500,00 грн (розмір страхового відшкодування) – 121931,28 грн (вартість працездатних та ліквідних складових) + 2500,00 (франшиза).
Надаючи оцінку доводам скаржника відносно того, що Висновок експерта є недопустимим і недостовірним доказом, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки даний висновок ніякими доказами відповідачки не був спростований, а інших доказів про розмір завданих збитків власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 відповідачкою суду не надано.
Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині задоволення матеріальної шкоди в розмірі 428891,52 грн та стягнення витрат за оціночні послуги, які поніс позивач, в розмірі 6000,00 грн.
Щодо додаткового рішення, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 16.04.2018 у справі № 923/631/15.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).
Так, відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Куракін Ю. В. у позовній заяві вказував, що витрати на професійну правничу допомогу орієнтовано становлять 10000,00 грн, що понесені позивачем (будуть понесені). Вказав, що акт наданих послуг та платіжне доручення будуть надані в ході розгляду справи.
19.12.2024 через підсистему «Електронний суд» адвокат Куракін Ю. В. подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав: ордер серія АА № 1223108 від 12.09.2022 на надання правничої (правової) допомогиКрамаренку І. В., на підставі Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.06.2022, в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, Черкаському апеляційному суді, ВС адвокатом Куракіном Ю. В.; опис наданих послуг адвокатом у вказаній цивільній справі із зазначенням їх вартості; Акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 20.06.2022 № 20/06, копію Договору 20/06 про надання правової допомоги від 20.06.2022; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5666 видане Куракіну Ю. В. 26.02.2015.
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 20.06.2022 № 20/06 загальна вартість наданих послуг адвокатом становить 21650,00 грн, загальна кількість витрачених годин адвокатом в межах надання послуг 10,8 годин (2000 грн година).
Пунктом 5 Договору 20/06 про надання правової допомоги від 20.06.2022 передбачено, що оплата за даним Договором встановлюється відповідно до домовленості сторін та оформляється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. У актах приймання-передачі наданих послуг встановлюється ціна, обсяг наданих послуг та строки оплати наданих послуг.
Згідно підписаного сторонами Акту оплата наданих послуг за надані послуги згідно підписаного сторонами акту здійснюється клієнтом протягом 30 днів після набрання законної сили рішення у справі № 705/2893/22.
В Акті міститься перелік послуг наданих адвокатом, вартість послуг та витрачений час: отримання доказів для підготовки позовної заяви про забезпечення позову - 2000 грн (1 год.); підготовка та складання позовної заяви - 6000 грн (3 год.) ; підготовка та складання заяви про забезпечення позову - 2000 грн (1 год.); підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.09.2022 про забезпечення позову у справі 2000 грн (1 год.); підготовка та складання апеляційної скарги на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2023 про призначення судової експертизи від - 2000 грн (1 год.); представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 01.11.2022 - 660 грн; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 22.12.2022 - 1000 грн; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 10.05.2023 - 330 грн; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 29.06.2023 - 3330 грн; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 02.08.2024 - 330 грн; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 07.12.2024 - 2000 грн.
Надані адвокатом Куракіним Ю. В. документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, заявник до переліку наданих позивачу послуг включив послугу - підготовка та складання апеляційної скарги на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2023 про призначення судової експертизи від - 2000 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою Черкаського апеляційного суду від 24.10.2023 апеляційну скаргу адвоката Куракіна Ю. В. залишено без задоволення, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.06.2023 - залишено без змін, тому вказані витрати не підлягали до стягнення.
Також, не підлягали стягненню витрати за представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 10.05.2023 в розмірі 330 грн, оскільки відповідно до Протоколу судового засідання № 1510623 від 10.05.2023, адвокат Куракін Ю.В. не приймав участі в даному судовому засіданні.
При цьому суд першої інстанції вказав, що інші витрати на правничу допомогу в розмірі 19320,00 підлягали стягненню, з чим колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на наступне.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2024 позов задоволено частково, а відтак і розподіл судових витрат, в даному випадку витрати на правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідачки пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно застосував положення п. 3) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки не визначав судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у рішенні не навів розрахунків щодо пропорційності. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2024 задоволено позовні вимоги на суму 434891,52 грн. Тобто 76,20 % задоволених позовних вимог.
Таким чином, з урахуванням наведених обставин та положень закону, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які повинна сплатити відповідачка позивачу становить 14722,00 грн (19320,00 х 76,20 %), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не направив на адресу відповідачки документи, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, на думку колегії суддів, є необґрунтованими виходячи з наступного.
В матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_1 – адвоката Куракіна Ю. В. про стягнення витрат на правничу допомогу. До заяви адвокатом було долучено докази направлення заяви та додатків ОСОБА_2 , а саме: фіскальний чек про направлення АТ «Укрпошта» від 19.12.2024 та опис вкладення у цінний лист на ім`я ОСОБА_2 .
Відтак, вище зазначені доводи скаржника є безпідставними та не приймаються до уваги колегією суддів.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 17.12.2024, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а додаткове рішення від 23.12.2024 відповідно до скасування.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2  – адвоката Цехотської Тетяни Володимирівни– задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу.
Додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року– скасувати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 14722,00 грн.
В іншій частині рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складений 20 червня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар 

Т. Л. Фетісова