ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25433/24
Провадження № 22-ц/820/1123/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представника позивачки         ОСОБА_1 ,
               представника третьої особи         ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа – ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на дітей за апеляційними скаргами ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей.
ОСОБА_3 зазначила, що з травня 2006 року до жовтня 2014 року вона проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Державна реєстрація народження дітей була проведена відповідно до частин першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі – СК України). З часу народження діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2024 року у справі №686/28148/23 встановлено факт батьківства ОСОБА_4 стосовно  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7  та внесено зміни до актових записів про народження дітей. 1 вересня 2023 року ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Андріївка, Донецької області зник безвісти, відтоді він не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.
За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути з  ОСОБА_4 на свою користь аліменти на синів ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у розмірі  частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 1 вересня 2023 року (дня зникнення безвісти) та до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 23 грудня 2024 року залучив ОСОБА_5 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_4  на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 19 вересня 2024 року, та до досягнення сином  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
В іншій частині позову відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд керувався тим, що ОСОБА_4 є особою, яка безвісно зникла за особливих обставин, однак такий статус не позбавляє його обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. З дня зникнення безвісти за ОСОБА_4 зберігаються основні та додаткові види грошового забезпечення, з яких можуть відраховуватися аліменти. Раніше  ОСОБА_3 не зверталася до суду з заявою про стягнення аліментів на дітей, а  ОСОБА_4 не ухилявся від сплати цих аліментів, у зв`язку з чим стягнення аліментів слід здійснювати з дня пред`явлення позову, тобто з 19 вересня 2024 року, а не з 1 вересня 2023 року, як просить позивачка. Водночас посилання третьої особи про можливість стягнення аліментів лише після виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 і внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей, не ґрунтуються на законі, оскільки встановлення факту батьківства свідчить про біологічне споріднення між батьком і дітьми та не може залежати від часу прийняття судом рішення.
Ухвалою від 27 січня 2025 року Городоцький районний суд Хмельницької області відмовив у задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_5 , адвоката Ангеліна І.І., про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).
Суд керувався тим, що зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України не сприяє дотриманню розумних строків розгляду справи та не відповідає найкращим інтересам дітей.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині дати початку стягнення аліментів, змінивши її на дату встановлення батьківства ОСОБА_4 стосовно дітей, тобто на 11 березня 2025 року, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року встановлено факт батьківства ОСОБА_4 стосовно синів ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та внесено зміни до актових записів про народження дітей. Саме з цієї дати, а не з дати подання позову (19 вересня 2024 року), суд мав стягнути з ОСОБА_4 аліменти на дітей, оскільки на день пред`явлення позову у відповідача не існував обов`язок по сплаті аліментів. Крім того, суд із порушенням процесуального закону відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі на час перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_4 аліментів з 1 вересня 2023 року (з дня зникнення безвісти) посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що до пред`явлення позову ОСОБА_3 вживала заходів щодо одержання виплат з відповідача, а тому на її користь слід стягнути аліменти за минулий час.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в якому просить апеляційний суд залишити цю апеляційну скаргу без задоволення.
ОСОБА_5 не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги ОСОБА_3 .

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З травня 2006 року до жовтня 2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 проживали разом як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - які проживають з матір`ю ОСОБА_3 та перебувають на її утримані.
З 26 липня 2023 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
1 вересня 2023 року ОСОБА_4 як військовослужбовець Збройних Сил України під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Андріївка, Донецької області зник безвісти.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року у справі №686/28148/23 встановлено факт батьківства ОСОБА_4 стосовно  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7  та внесено відповідні зміни до актових записів про народження дітей.
ОСОБА_4  не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо відмови у зупиненні провадження у справі

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
До основних засад цивільного судочинства, зокрема, віднесено принцип верховенства права (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першою статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження – не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.
Як передбачено пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У такому випадку провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 12 частини першої статті 253 ЦПК України).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що реалізація принципу верховенства права здійснюється через застосування судами при розгляді справ Конвенції та протоколів до неї, а також практики Європейського суду з прав людини як джерело права.
Одним із елементів права на справедливий суд згідно статті 6 Конвенції є право на розумний строк розгляду справи.
Європейський суд з прав людини (далі – Суд) неодноразово зазначав про те, що обґрунтованість тривалості проваджень повинна бути оцінена з урахування наступних критеріїв, заснованих практикою Суду: складність справи, внесок заявника і відповідних органів влади, а також предмет спору (справа «Компанія Комінгерсоль проти Португалії» (Comingersoll S.A. v. Portugal), заява №35382/97, рішення від 6 квітня 2000 року, §19; справа «Фрайдлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява №48479/13, рішення від 26 липня 2018 року, §43; справа «Сюрмелі проти Німеччини» (Surmeli v. Germany), заява № 75529/01, рішення від 8 червня 2006 року, §128).
Суд у рішенні від 18 лютого 1999 року у справі «Лаїно проти Італії» (Laino v. Italy), заява №33158/96, §22) зауважив, що справи щодо опікунства над дитиною та батьківської відповідальності належать до справ, які потребують особливої оперативності.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України є з`ясування обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, у зв`язку з перебуванням сторони або третьої особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Об`єктивна неможливість розгляду справи у такому випадку полягає в тому, що відсутність сторони або третьої особи, позбавляє можливості суд вирішити спір із дотриманням основних засад (принципів) цивільного судочинства, а саме з`ясувати всі обставини, що мають значення для справи, зібрати та дослідити докази, надати їм належну правову оцінку та ухвалити рішення по суті заявлених вимог.
Якщо такі перешкоди відсутні, то суд зобов`язаний розглянути справу у визначені процесуальним законом порядку та строки.
Предметом спору у справі, яка переглядається апеляційним судом, є стягнення аліментів на дітей. Така категорія справ потребує невідкладного вирішення судом з метою захисту прав та інтересів дітей.
Суд першої інстанції вживав заходи щодо виклику ОСОБА_4 в судове засідання.
Водночас зібрані докази у справі дозволяли суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та ухвалити законне рішення по суті заявлених вимог.
Оскільки об`єктивна неможливість розгляду справи за позовом ОСОБА_3 не була встановлена, то суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання третьої особи ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі та вирішив спір по суті заявлених вимог.
Доводи апеляційної скарги про незаконність відмови суду у зупиненні провадження у справі є безпідставними.

б) щодо вирішення спору по суті

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Як передбачено частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За змістом статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені з батька або матері дитини у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина. При цьому розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, у разі достатності заробітку (доходу) боржника, суд може присудити з нього аліменти у розмірі не меншому, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину.
Для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №235/101/21).
Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_4 не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 аліментів на дітей.
При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище дітей і платника аліментів, а також можливість надання утримання дітям їх матір`ю ОСОБА_3 .
Учасники справи не оспорюють висновок суду про стягнення аліментів та їх розмір.
Крім того, встановивши, що ОСОБА_3 не надала належних і допустимих доказів про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про присудження з ОСОБА_4 аліментів на дітей від дня пред`явлення позову. Водночас суд правомірно керувався тим, що аліменти не можуть бути присуджені з відповідача за наслідками виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 стосовно дітей, оскільки встановлення факту батьківства свідчить про біологічне споріднення між батьком і дітьми та не може залежати від часу прийняття судом рішення.
Твердження ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про неправильність визначення судом дня початку стягнення з ОСОБА_4 аліментів на дітей не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та чинних нормах закону.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування та зміни в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 липня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Пономаренко Л.Е.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 50