ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3529/24  Номер провадження 22-ц/814/2334/25	Головуючий у 1-й інстанції Киричок С.А.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді – Дряниці Ю.В.,
Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за  апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край»  на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2025 року, у справі  за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край»  про стягнення коштів (орендної плати),-
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2024 року ОСОБА_1  завернулась до суду із вказаним позовом в якому просила стягнути з ТОВ «Агро-Край»  на свою користь  кошти (орендну плату інфляційні витрати, пеня та 3% річних) за користування земельною ділянкою. 
В обґрунтування підстав позову зазначала, що позивач на підставі державного акту на право приватної власності є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5320485500:00:001:0172 площею 3,4698 га., що розташована на території Рашівської (теперішня Лютенська ОТГ), сільської ради, Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області.
09 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Стандарт-Агро укладено Договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4698 га, кадастровий номер 5320485500:00:001:0172, яка розташована на території Рашівської сільської ради.
Згідно п. 8 договору оренди землі, договір укладено на 7 років до 31.12.2022 року. Земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до Додаткової угоди № б/н від 11.08.2017 року до договору оренди землі, зі згоди Орендодавця Орендар передав, а Новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди, де Новий орендар - ТОВ «Агро-край», орендна плата вноситься Новим орендарем в розмірі 8% від нормативної грошової земельної ділянки за рік оренди.
Відповідач, в порушення строку та обов`язку, передбачених Договором оренди землі, не здійснив внесення на користь позивача – суми орендної плати за 2021 -2022 роки.
Із підстав викладеного, просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування земельною з кадастровим номером 5320485500:00:001:0172 за 2021 та 2022 роки у загальному розмірі 32132,68 грн грн. з яких – 23151,48 грн. орендна плата за землю, 1531,39 грн. – 3% річних, 5587,27 грн. – інфляційні витрати, 1862,54 грн. – пеня, та судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1   до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1   заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320485500:00:001:0172 за 2021-2022 роки 3 % річних, інфляційні втрати, пені у загальному розмірі 32132,68 грн, з них 23151,48 грн (основний борг), 1531,39 грн (3% річних), 5587,27 грн (інфляційні втрати),1862,54 грн (пеня).
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідач ТОВ «Агро-Край» оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду змінити, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2021-2022 рік, 3% річних, інфляційні витрати, пені в загальному розмірі 29042,88 грн., з яких 23151,48 грн. – основний борг, 1019,68 грн. – 3% річних, 3630,03 грн. – інфляційні витрати, 1241,69 грн. – пеня. 
Зазначає, що районний суд не взяв до уваги, що між ОСОБА_1 та ТОВ «АгроКрай» як новим орендарем була укладена додаткова угода, згідно якої сторони погодили, що новим орендарем земельної ділянки являється відповідач, уточнили нормативну грошову оцінку земельної ділянки, погодили підвищення розміру орендної плати до рівня 8,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становила 9586,54 грн. за рік оренди. 
Судом не було враховано, що з суми нарахованої орендної плати відповідачем сплачуються податки у визначеному розмірі, зокрема 18% - податок на доходи фізичних осіб та 1,5% - військовий збір. 
Отже до стягнення за рік має бути нарахована сума 7717,16 грн., а тому, розрахунок інфляційних витрат, 3% річних та пені нарахована позивачем не вірно. 
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності є власницею земельної ділянки площею 3,4698 га.
09 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Стандарт-Агро укладено Договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4698 га, кадастровий номер 5320485500:00:001:0172, яка розташована на території Рашівської сільської ради.
Згідно п. 8 договору оренди землі, договір укладено на 7 років до 31.12.2022 року. Земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до Додаткової угоди № б/н від 11.08.2017 року до договору оренди землі, зі згоди Орендодавця Орендар передав, а Новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди, де Новий орендар - ТОВ «Агро-край», орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 8% від нормативної грошової земельної ділянки за рік оренди.
Місцевим судом встановлено, та не спростовано відповідачем, що ТОВ «Агро-край» має заборгованість з орендної плати перед позивачем в сумі 23151,48 грн. за 2021-2022 роки, яку не виплачує без поважних причин.
Районний суд також погодився з розрахунком позивача щодо стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка складає 1531,39 грн., інфляційні втрати 5587,27 грн, пеня 1862,54 грн.
При постановленні рішення, місцевий суд виходив із того, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами. Розмір заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою 5320485500:00:001:0172, доведений розрахунком позивача.
Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції, погоджується з огляду на наступне.
За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Із доводів апеляційної скарги слідує, що відповідач суму стягнутої заборгованості по орендній платі не оспорює, розрахунку орендної плати чи то доказів її нарахування відповідно до умов договору на спростування вимог позивача відповідачем не надано.
За встановлених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем умов договору оренди в частині своєчасної сплати орендної плати за 2021 рік та 2022 рік та наявності підстав для стягнення на користь позивача з відповідача орендної плати за землю за вказаний період у визначеному позивачем розмірі.
Щодо розміру нарахованих 3% річних, інфляційних витрат та пені, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що при визначенні суми заборгованості по орендній платі в розмірі 23151,48, позивачем відповаідно до положень п. 9 Договору оренди вираховано із розміру орендної плати, що підлягає стягненню на користь позивача, суму податків (зборів), що утримуються відповідачем, як податковим агентом.
Отже, наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку 3% річних, інфляційних витрат та пені, визначених позивачем.
Доводи апеляційної скарги правильність висновків районного суду не спростовують та зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду. Обставин, встановлених місцевим судом, відповідач у апеляційній скарзі не спростував.
За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» - залишити без задоволення.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач:  Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак