Справа № 127/17865/24
Провадження № 22-ц/801/1425/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року	Справа № 127/17865/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2025 року, ухвалене суддею Медяною Ю.В., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства  «Перший український  міжнародний банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У травні 2024 року Акціонерне товариство  «Перший український  міжнародний банк» (далі – АТ «ПУМБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість у сумі 71 004,66 грн.
В обґрунтування позову АТ «ПУМБ» зазначило, що 26 грудня 2018 року товариство на підставі кредитного договору №2001210204001 видало ОСОБА_1 кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3 000 гривень, який згодом було збільшено до 47 316 гривень.
Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2024 року його заборгованість перед банком становить в загальному розмірі 71 004,66 грн: 42 315,23 грн - заборгованості за кредитом; 28 689,43 грн - заборгованості за процентами.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1   на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001210204001 від 26.12.2018 у сумі 71 004,66 грн., яка складається з: 42 315,23 грн. - заборгованості за кредитом; 28 689,43 грн. - заборгованості за процентами
Стягнуто з  ОСОБА_1   на користь АТ «ПУМБ» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
У скарзі зазначає, що позивачем не була виконана ухвалу суду від 17 лютого 2025 року про витребування обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором та копії документів, на підставі яких відкрито рахунок. Позичальник у заяві просив відкрити на його ім`я лише один поточний рахунок, однак, у виписці по рахунку мітиться інформація і про інші рахунки, однак, пояснення з приводу відношення вказаних рахунків до укладеного договору позивачем не надано. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є неконкретизованим. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Публічну пропозицію ПАТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 06 квітня 2018 року розумів відповідач.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак і про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам та ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» із заявою №2001210204001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 15).
Відповідно до даної заяви, клієнт, підписанням цієї заяви беззаперечно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.
У вказаній заяві ОСОБА_1 просить відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 та надати кредитну картку. Номер кредитної картки миттєвого випуску (неперсоніфікованої) НОМЕР_2 . ОСОБА_1 просить встановити на його поточний рахунок в гривнях кредитний ліміт в сумі 3 000 грн. Відповідно до даної заяви, реальна річна процентна ставка складає 47,88%.
Відповідно до даної заяви, клієнт, підписанням цієї заяви надає, крім викладених в ДКБО, наступні підтвердження та запевнення, що: ця заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів, карткового рахунку, які раніше були укладені між ним та банком, припиняються на підставі ст.604 ЦК України; 2. Ознайомлений з ДКБО, тарифами банку, цілком з ними згодний; всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3. Отримав від банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4. Йому відомо, що укладання договору страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в банку, таку послугу було обрано ним за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються банком, і відносини за договором страхування, після його укладення, виникають виключно між страховиком і страхувальником. ОСОБА_1 отримав від банку примірник даної заяви.
Аналогічні умови сторони узгодили в паспорті споживчого кредиту (а.с.16 на звороті).
До договору позивачем додано публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06 квітня 2018 року (а.с.18-26).
Зміна розміру кредитного ліміту, встановленого відповідачу на підставі кредитного договору, підтверджується відповідною довідкою (а.с.32 на звороті).
Факт користування кредитними коштами відповідачем підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_3 за період з 26 грудня 2018 року по 31 березня 2024 року (а.с. 36 на звороті - 55 на звороті).
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №2001210204001 від 26 грудня 2018 року, станом на 31 березня 2024 року сума боргу становить 71 004,66 грн, яка складається з: 42 315,23 грн - заборгованості за кредитом; 28 689,43 грн - заборгованості за процентами (а.с. 33-36).
31 березня 2024 року АТ «ПУМБ» направив ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення), в якій міститься вимога про виконання всіх зобов`язань перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором в загальному розмірі 71 004,66 грн протягом 30 днів з дня отримання вимоги (а.с.30 на звороті - 32).
Оскільки ОСОБА_1  не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, АТ «ПУМБ» звернулося до суду із вказаним позовом.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України)
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).
За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що 26 грудня 2018 року між останнім та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №2001210204001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
ОСОБА_1 також не заперечується факт отримання ним кредитних коштів та користування ними, однак він зазначає, що позивачем не було виконано ухвалу суду про надання обґрунтованого розрахунку заборгованості та належним чином завірені копії документів, на підстав яких було відкрито рахунок.
Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року було витребувано у АТ «ПУМБ»: - обґрунтований розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором №2001210204001 від 26 грудня 2018 року, що містить помісячно обчислення, порядок нарахування сум та підстави такого нарахування, передбачених законом або умовами договору, зокрема з зазначенням по відсоткам - суми, на яку здійснювалось нарахування відсотків; суми, яка підлягає сплаті за відсотками; суми, яка була/не була сплачена за відсотками; початок та кінець періоду нарахування за відсотками; відсоткової ставки, за якою здійснювалось нарахування відсотків; - належним чином завірені копії документів на підставі яких відкрито рахунок № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.134).
Разом з тим, доказів того, що вказана ухвала була отримана АТ «ПУМБ» матеріали справи не місять, а довідка про доставку такої ухвали на електронну пошту в розумінні ч. 6 ст. 272 ЦПК України таким доказом не є.
Апеляційний суд виходить з того, що обґрунтовуючи розмір заборгованості АТ «ПУМБ» посилалося на виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 26 грудня 2018 року по 31 березня 2024 року, а також розрахунок заборгованості.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.
Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.
Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.
Апеляційний суд, дослідивши надану позивачем виписку вважає, що вона відповідає визначеним пунктом 62 згаданого Положення від 04 липня 2018 року №75 вимогам, підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, а відтак є належним та допустимим доказом у справі.
Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
ОСОБА_1 не проаналізував наданий позивачем розрахунок, який в свою чергу містить складові заборгованості (період нарахування, використане тіло, порядок фактичного нарахування відсотків та їх суму, дати погашень, розмір фактичного погашення та залишок непогашеної суми), не співвставив його із випискою по рахунку, тобто розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростував.
Доказів на підтвердження факту погашення заборгованості ОСОБА_1 не надав.
Тобто ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростував.
Та обставина, що виписка з особового рахунку в самому її тексті містить рахунки, відмінні від рахунка, який зазначений у вступній її частині та який зазначений у підписаній 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 заяві відхиляється апеляційним судом, оскільки, по-перше, ОСОБА_1 не зазначає, що вказані рахунки йому не належать і він ними не користувався. Виписки по рахунку, відмінної від наданої позивачем, відповідач не надав.
Апеляційний суд виходить з того, що у вступній частині виписки зазначено, що виписка сформована за єдиним рахунком – НОМЕР_1 , про який йде мова у заяві № НОМЕР_6 від 26 грудня 2018 року.
У пункті 3.4 частини 3 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що для надання послуг клієнту банк може відкривати один або декілька карткових рахунків у відповідні валюті та надавати клієнту одну або декілька карток.
Доказів того, що вказані рахунки були відкриті на виконання інших погоджених з банком умов (договорів) ОСОБА_2 не надав.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також зазначає, що Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можна розцінювати як складову кредитного договору, оскільки його підпису на вказаному документів не має, а відтак в матеріалах справи не має доказів, що саме цю Публічну пропозицію він розумів, ознайомився і погодився з нею при підписанні заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки підписуючи заяву №2001210204001 ОСОБА_1 підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті банку.
Договір укладено 26 грудня 2018 року, примірник Публічної пропозиції наданий в редакції від 06 квітня 2018 року яка затверджена рішенням правління банку від 06 березня 2018 року.
Відтак, вони були затверджені в редакції, яка передувала даті укладення договору.
Крім того, умови щодо суми кредиту, строку кредитування, процентної ставки та порядку повернення кредиту погоджені сторонами безпосередньо у заяві та Паспорті споживчого кредиту, які підписані позичальником.
Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                            Т.Б. Сало

Судді                                                           О.В. Ковальчук

                                                                   О.С. Панасюк