ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" серпня 2025 р.                                                                Справа №914/3051/24
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                             Бойко С.М.,
суддів:                                                                                           Бонк Т.Б.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Бабій М.М.
явка учасників справи: 
від позивача: Старенький О.С.;
від відповідача: Гузюк Н.І.,

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства “Соната Сервіс Груп” б/н від 12.05.2025,
на рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025, суддя Трускавецький В. П., м. Львів, повний текст рішення складено 23.04.2025
у справі №914/3051/24
за позовом Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача приватного підприємства “Соната Сервіс Груп”, м. Львів,
про стягнення 303 201,80 грн. основного боргу, 3 999,28 грн. трьох відсотків річних та 6 525,13 грн. інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог позивача 
11 грудня 2024 року Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до приватного підприємства «Соната Сервіс Груп» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 322 922,01 грн.
02 січня 2025 року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.
За наслідками підготовчого засідання, яке відбулося 11 березня 2025 року, суд першої інстанції протокольною ухвалою прийняв до розгляду зазначену заяву за вхідним №10/25 від 02.01.2025 та постановив здійснювати розгляд справи з урахуванням зміненого розміру позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач — приватне підприємство «Соната Сервіс Груп» — неналежним чином виконував умови договору оренди земельної ділянки від 31.03.2017, зокрема в частині своєчасної та повної сплати орендної плати. У зв`язку з цим у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати за період з червня 2023 року до 05.02.2024 у розмірі 303 201,80 грн. Також, у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач нарахував три відсотки річних в сумі 3 999,28 грн та інфляційні втрати в розмірі 6 525,13 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до ухвали Львівської міської ради №2762 від 12.12.2022 було прийнято рішення про припинення (шляхом розірвання) договору оренди земельної ділянки, однак державна реєстрація припинення речового права оренди була здійснена лише 05.02.2024.
Згідно з вимогами чинного законодавства, припинення речового права оренди земельної ділянки набирає чинності з моменту його державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, до дати такої реєстрації 05.02.2024 відповідач залишався орендарем земельної ділянки та був зобов`язаний сплачувати орендну плату, а позивач мав правові підстави для вимоги її стягнення.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства “Соната сервіс груп” на користь Львівської міської ради 302 124,26 грн. основного боргу, 3 234,31 грн. трьох відсотків річних та 5 945,20 грн. інфляційних втрат та 4 673,59 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору .У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, який не був належним чином розірваний у встановленому законом порядку. Незважаючи на ухвалу Львівської міської ради про розірвання договору, відповідач не уклав з позивачем письмову угоду про припинення дії договору та не звертався до суду з відповідною вимогою. Відтак, з урахуванням відсутності державної реєстрації припинення права оренди до 05.02.2024, суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача зі сплати орендної плати зберігався до цієї дати.
Суд визнав безпідставними доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від сплати орендної плати, оскільки надання дозволу іншій особі на виготовлення технічної документації не свідчить про укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, як цього вимагає пункт 39 договору.
Перевіривши розрахунок позивача та здійснивши власні обчислення, суд дійшов висновку про наявність заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2023 до 04.02.2024 у розмірі 302 124,26 грн., інфляційних втрат у розмірі 5 945,20 грн. та трьох відсотків річних у сумі 3 234,31 грн. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача
13.05.2025 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга приватного підприємства “Соната Сервіс Груп” б/н від 12.05.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 в справі №914/3051/24.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо чинності договору оренди земельної ділянки після ухвали Львівської міської ради № 2762 від 12.12.2022 про його припинення. З огляду на те, що договір оренди є двостороннім правочином, правова форма його розірвання могла бути реалізована шляхом обміну документами, а не виключно у формі окремої письмової угоди. Наявність звернення відповідача та ухвали ради свідчить про досягнення згоди на розірвання договору, що відповідає вимогам ст. 207 ЦК України.
Крім того, суд безпідставно ототожнив поняття «договір оренди» з «правом оренди», дійшовши висновку про обов`язок відповідача сплачувати орендну плату до моменту внесення запису про припинення права оренди в Державному реєстрі речових прав. Водночас, припинення договору відбулося в момент прийняття ухвали ради, а не з моменту держреєстрації припинення речового права, що не врегульовує припинення саме договірних відносин.
Суд першої інстанції також вийшов за межі позовних вимог, стягнувши заборгованість за червень 2023 року, хоча позивач в оновлених вимогах заявив борг лише з липня 2023 року. Окрім цього, суд не врахував, що відповідач сплачував орендну плату в межах передбаченого п. 39 договору 12-місячного періоду після припинення договору оренди, і припинив сплату лише після того, як з`явилися обставини, які свідчили про наявність зацікавленої третьої сторони щодо оформлення права користування земельною ділянкою (ухвала ЛМР № 3406 від 26.05.2023 про дозвіл ОСББ на виготовлення технічної документації).
У зв`язку з цим висновки суду першої інстанції про наявність боргу в розмірі 302 124,26 грн за період з 01.06.2023 по 04.02.2024 є передчасними, необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи і вимогам закону.
Львівська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.05.2025 (вх. № ЗАГС 01-04/4162/25 від 27.05.2025) в якому заперечила доводи апелянта, просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 в справі №914/3051/24 залишити без змін.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025 справу №914/3051/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г..
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного підприємства “Соната Сервіс Груп” б/н від 12.05.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 в справі №914/3051/24.
Ухвалою від 26.05.2025 призначено справу №914/3051/24 до розгляду у судовому засіданні на 25.06.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 розгляд справи відкладено на 13.08.2025.
У судове засідання 13.08.2025 з`явились представники сторін.
Представник відповідача - приватного підприємства “Соната Сервіс Груп” підтримав вимоги апеляційної скарги, навів доводи аналогічні викладеним у ній, просив її задоволити.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому наводив доводи, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
31 березня 2017 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір оренди землі, за умовами якого:
-          Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування об?єктів громадського призначення з кадастровим номером 461013750 0:05:003:0165, яка розташована у м. Львові на вул. Замарстинівській, 127 (п. 1);
-          В оренду передається земельна ділянка загальною плошею 0,4084 га, у тому числі: під забудовою - 0,1841 га, під проїздами, проходами та площадками – 0,1740 га, прибудинкова територія - 0,05 га (п. 2);
-          На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна кам?яні та металеві нежитлові будівлі, а також інші об?єкти  інфраструктури – навіс (п. 3);
-          Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 4610137500:05:003:0165 на дату укладення договору становить 3 342 427,28 гривень (п. 5);
-          Договір укладено на 10 (десять) років до 09 лютого 2027 року (п. 8);
-          Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 367 667,00 гривень в рік, що становить 11 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вноситься щомісяця рівними частинами до 30-го числа місяця наступного за звітним (п. 9);
-          Земельна ділянка, передається в оренду для будівництва та обслуговування об?єктів громадського призначення (п. 16);
-          Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін (п. 38);
-          У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань (п. 39).
28 грудня 2017 року сторонами внесено зміни до п. 1, 14, 15, 21 Договору оренди землі. 
Згідно з інформаційною довідкою №406836317, за відповідачем 05.04.2017 зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером                            4610137500:05:003:0165.
Ухвалою Львівської міської ради №3406 від 26.05.2024 надано ОСББ “Замарстинівська 127” дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером 4610137500:05:003:0165 в натурі для обслуговування багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.
Ухвалою Львівської міської ради № 2762 від 12.12.2024 прийнято рішення наступного змісту: 
-          припинити (шляхом розірвання) дію договору оренди землі, зареєстрованого у Львівській міській раді 31.03.2017 за № Ш-3957 та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухомо майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру забором відчуження об?єктів нерухомого майна шодо об?єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єта нерухомого майна 1221160546101, номер запису про право власності 19906148, номер запису про інше речового право 19900282).
-          Вилучити з користування приватного підприємстра “Cоната сервіс груп” земельні ділянки на вул. Замарстинівській, 127 та зарахувати до земель Львівської міської територіальної громади, зокрема, плошею 0,4084 га (кадастровий номер                            4610137500:05:003:0165).
-          Приватному підприємству “Соната сервіс груп” відповідно до вимог пункту 30 договору оренди землі, зазначеного у пункті 1 цієї ухвали, здійснити сплату за земельну ділянку у розмірі річної орендної плати у зв`язку з відсутністю звернень інших осіб на оформлення права користування земельними ділянками на вул. Замарстинівська, 127.
-          Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку “Замарстинівська 127”, балансоутримувачу багатоквартирних житлових будинків приміщеннями з вбудованими громадським приміщеннями та підземним паркінгом, розташованих, зокрема на земельній ділянці площею 0,4084 га (кадастровий номер 4610137500:05:003:0165), у встановленому порядку звернутися до Львівської міської ради для оформлення права користування земельними ділянками.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 364915183, 05.02.2024 зареєстровано припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610137500:05:003:0165 за відповідачем на підставі Ухвали Львівської міської ради                      № 2762 від 12.12.2022. 
Відповідно до довідки Департаменту управління адміністрування місцевих та залучених фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 303 201,80 грн. за період з липня 2023 року до березня 2024 року.
28 березня 2025 року Департамент природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради звернулося до Департаменту управління адміністрування місцевих та залучених фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради з листом № 4-24-16873, у якому просило надати інформацію та підтверджуючі документи щодо надходження до місцевого бюджету Львівської МТГ орендної плати за період з 01.01.2024 до 01.04.2024 від ПП “Соната сервіс груп”.
У листі №4-2201-3784 від 01.04.2025 Департамент управління адміністрування місцевих та залучених фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради повідомило, що до бюджету Львівської МТГ від ПП “Соната сервіс груп” за період з 01.01.2024 до 01.04.2024 на ККБ 18010600 “Орендна плата з юридичних осіб” 26.03.2024 надійшло 1 510,00 грн.
Також, в матеріалах справи наявні, подані відповідачем: Дозвіл Інспекції ДАБК у м. Львові на виконання будівельних робіт № ЛВ 112200241111 від 24.01.2020, Дозвіл Інспекції ДАБК у м. Львові на виконання будівельних робіт № ЛВ 112200241159 від 24.01.2020, Сертифікат Інспекції ДАБК у м. Львові серія ЛВ № 122210531957 від 03.06.2021, Сертифікат Інспекції ДАБК у м. Львові серія ЛВ № 122210531865 від 03.06.2021, Акт приймання передачі житлових будинків № 1та № 2 по вул. Замарстинівській, 127 в м. Львові на баланс ОСББ “Замарстинівська 127” від 15.11.2021, Податкова декларація з плати за землю за 2023 рік.
Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 у цій справі оскаржується відповідачем в повному обсязі.
Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 303 201,80 грн, а також 3 999,28 грн  трьох процентів річних та 6 525,13 грн інфляційних втрат, що виникли у зв`язку з неналежним виконанням договору оренди земельної ділянки.
Згідно з статтею 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України “Про оренду землі” відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У відповідності до абзацу 1 пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з статтею 13 Закону України “Про оренду землі” договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1 та 2 статті 15 Закону України “Про оренду землі” передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: - об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); - дата укладення та строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Суд апеляційної інстанції встановив, що між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки від 31.03.2014 року, предметом якого є земельна ділянка площею 0,4084 га з кадастровим номером 4610137500:05:003:0165, розташована у м. Львові за адресою вул. Замарстинівська, 127.
Договір укладено на строк 10 років, до 09 лютого 2027 року. Відповідно до пунктів 9–10 договору, орендна плата встановлена у розмірі 367 667,00 грн. на рік, що становить 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та сплачується орендарем щомісяця рівними частинами не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.
Розмір орендної плати визначається з урахуванням цільового призначення земельної ділянки та коефіцієнтів індексації, передбачених чинним законодавством, згідно з формами, затвердженими Кабінетом Міністрів України, які застосовуються при укладенні, зміні або продовженні договору оренди.
Пунктом 13 договору передбачена відповідальність за несплату орендної плати.
Статтею 24 Закону України “Про оренду землі” визначені права та обов`язки орендодавця. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Статтею 25 Закону України “Про оренду землі” визначені права та обов`язки орендаря. Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.
Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору оренди землі в частині своєчасної оплати орендної плати за період з 01.07.2023 до 01.04.2024, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 303  201,80 грн.
Відповідач зазначає, що ухвалою Львівської міської ради № 2762 від 12.12.2022 було прийнято рішення про розірвання Договору оренди землі.
На виконання пункту 39 Договору, який передбачає, що у разі розірвання договору з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати за землі несільськогосподарського призначення протягом одного року, якщо протягом цього строку не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди на тих самих умовах (за винятком випадків, коли розірвання договору було зумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем зобов`язань), відповідач сплатив орендну плату за шість місяців після розірвання договору — до моменту надходження пропозиції від ОСББ «Замарстинівська 127» на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на аналогічних умовах.
У зв`язку з цим відповідач вважає, що підстав для стягнення з нього заборгованості, заявленої позивачем, немає.
Статтею 31 “Закону України “Про оренду землі” (у редакції чинній на момент укладення Договору) передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У п. 38, укладеного між сторонами Договору унормовано, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін …
Водночас, за приписами ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Приймаючи до уваги, що спірний договір оренди землі укладено сторонами у письмовій формі, оформлення угоди між сторонами про розірвання цього договору має відбуватися у письмовій формі.
Відповідно до частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, що є об`єктом договору  оренди надавалась відповідачу для потреб будівництва та обслуговування об`єкта нерухомості. 
Факт завершення будівництва та прийняття в експлуатацію багатоквартирних житлових будинків, зведених на вказаній земельній ділянці, підтверджується сертифікатами, виданими Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові: серія ЛВ № 122210531957 від 03.06.2021 та серія ЛВ № 122210531865 від 03.06.2021.
Також матеріали справи містять акт приймання-передачі від 15.11.2021, яким підтверджується передача відповідачем функцій з управління та обслуговування збудованого житлового комплексу відповідній обслуговуючій організації.
Відповідач, посилаючись на положення частини другої статті 19 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено право добросовісного орендаря земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування відповідного об`єкта, після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію, звернутися із вимогою про припинення договору оренди, направив до Львівської міської ради звернення від 20.07.2022 № 20-07/22.
За результатами розгляду вказаного звернення, ухвалою Львівської міської ради № 2762 від 12.12.2022 припинено (шляхом розірвання) дію договору оренди земельної ділянки, укладеного 31.03.2017 та зареєстрованого у Львівській міській раді за № Ш-3957.
У вказаній ухвалі також передбачено обов`язок ПП «Соната Сервіс Груп» відповідно до вимог пункту 30 договору оренди землі, зазначеного у пункті 1 ухвали, здійснити сплату орендної плати у розмірі річної плати у зв`язку з відсутністю звернень інших осіб щодо оформлення права користування земельною ділянкою на вул. Замарстинівська, 127.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухвала Львівської міської ради № 2762 від 12.12.2022 не є підтвердженням наявності взаємної згоди сторін на припинення дії договору оренди та не замінює письмової угоди між сторонами щодо розірвання договору, як це передбачено чинним законодавством.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що відповідач не звертався до суду з позовом про припинення дії договору оренди на підставі частини другої статті 19 Закону України «Про оренду землі», апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати спірний договір оренди розірваним за взаємною згодою сторін.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2023 по 04.02.2024 у розмірі 302 124,26 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши суму орендної плати за червень 2023 року, хоча позивач, на думку скаржника, заявив вимоги лише за період з липня 2023 року, є необґрунтованими та спростовуються як матеріалами справи, так і змістом самого договору оренди.
Як вбачається з пункту 9 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем щомісяця рівними частинами до 30-го числа місяця, наступного за звітним. Відповідно, орендна плата за червень 2023 року мала бути сплачена до 30 липня 2023 року. Оскільки сплата в зазначений строк не відбулася, заборгованість фактично виникла з 01 серпня 2023 року, але охоплює період користування у червні 2023 року.
Таким чином, вказаний у позовній заяві розрахунок, у якому періодом виникнення заборгованості зазначено з 01 липня 2023 року, фактично включає борг за червень 2023 року. Отже, суд першої інстанції, встановивши період існування заборгованості з 01.06.2023 по 04.02.2024, не вийшов за межі позовних вимог, а навпаки – правильно витлумачив їх зміст та обсяг, з урахуванням положень договору та встановленої дати припинення права користування земельною ділянкою (05.02.2024).
Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування орендної плати після травня 2023 року у зв`язку з ухвалою Львівської міської ради № 3406 від 26.05.2023, якою ОСББ «Замарстинівська 127» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,4084 га на вул. Замарстинівській, 127 (кадастровий номер 4610137500:05:003:0165), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Положення пункту 39 договору оренди земельної ділянки передбачає право орендодавця на отримання орендної плати протягом одного року (на землях несільськогосподарського призначення) у разі розірвання договору з ініціативи орендаря, якщо протягом цього періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли підставою для розірвання договору є порушення зобов`язань орендодавцем.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що:
–договір оренди земельної ділянки між сторонами не був розірваний у передбаченому законодавством порядку;
–ухвала Львівської міської ради № 3406 від 26.05.2023 не є підтвердженням наявності пропозиції про укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, оскільки вона прийнята на підставі ухвали № 3772 від 13.07.2018 «Про затвердження Тимчасового порядку надання об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків земельних ділянок у постійне користування», що передбачає інший правовий механізм – оформлення права постійного користування, а не оренди.
Таким чином, вказана ухвала не може вважатися фактом надходження пропозиції іншої особи на укладення договору оренди на тих самих умовах, тому положення пункту 39 договору у даному випадку не застосовується.
Крім того, твердження відповідача про сплату орендної плати за червень 2023 року не підтверджено жодними доказами. Документів, які б свідчили про здійснення відповідного платежу, відповідачем не подано.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував факт припинення права користування земельною ділянкою, зареєстрованого 05.02.2024, і дійшов правильного висновку про те, що підстав для нарахування орендної плати з цієї дати немає. Отже, обґрунтованим є період нарахування орендної плати з 01.06.2023 по 04.02.2024.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, здійснений судом першої інстанції на підставі наданого позивачем розрахунку, а також провівши власну перевірку з урахуванням положень пункту 9 договору оренди, виходячи з обраних позивачем вихідних даних та не виходячи за межі заявлених позовних вимог, встановив, що нарахування вказаних сум є обґрунтованим та здійснене коректно, з урахуванням наступних даних:
– заборгованість за червень 2023 року становить 24 731,38 грн, період прострочення – з 01.08.2023 до 01.04.2024;
– за липень 2023 року – 38 758,23 грн, період прострочення – з 31.08.2023 до 01.04.2024;
– за серпень 2023 року – 38 758,23 грн, період прострочення – з 03.10.2023 до 01.04.2024;
– за вересень 2023 року – 38 758,23 грн, період прострочення – з 31.10.2023 до 01.04.2024;
– за жовтень 2023 року – 38 758,23 грн, період прострочення – з 01.12.2023 до 01.04.2024;
– за листопад 2023 року – 38 758,23 грн, період прострочення – з 02.01.2024 до 01.04.2024;
– за грудень 2023 року – 38 758,23 грн, період прострочення – з 31.01.2024 до 01.04.2024;
– за січень 2024 року – 40 734,90 грн, період прострочення – з 01.03.2024 до 01.04.2024.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 5 945,20 грн та три відсотки річних у розмірі 3 234,31 грн. Підстав для зміни чи скасування зазначених нарахувань судом апеляційної інстанції не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку висновків суду першої інстанції щодо обчислення суми заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, погоджується з ними та вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам справи, умовам договору та вимогам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а заперечення позивача були підтвердженні дослідженими матеріалами справи та доводами викладеними в судових засіданнях.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 в справі №914/3051/24 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Судові витрати.
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу приватного підприємства “Соната Сервіс Груп” б/н від 12.05.2025 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 – залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.08.2025

Головуючий суддя                                                                        Бойко С.М.

Судді                                                                                          Бонк Т.Б.
          
                                                                                                    Якімець Г.Г.