ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. 	Справа № 538/856/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.05.2025 (суддя Кунець М.Г.,  вул. Перемоги, 8, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200) по справі № 538/856/25
          за позовом      ОСОБА_1  
          до     Головного управління Національної поліції в Полтавській області                   
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач)  звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту також відповідач), в якому просив:
-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22 квітня 2025 року серія ЕНА №4556222, винесену за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області  від 27.05.2025 позов задоволено.
Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 квітня 2025 року серія ЕНА №4556222, про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду відповідач  оскаржив його подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив подальший рух в зоні дії цього знаку. Вказує, що ОСОБА_1 зупинено на вул. Шевченка, 70 у м. Лохвиця. Відповідно до наданих документів, позивач проживає АДРЕСА_1 . Вказані адреси знаходяться в різних частинах м. Лохвиця, а маршрут зазначений судом першої інстанції прямував через все місто і був довжиною 4,8 км. Наголошує, що судом першої інстанції розглянуто лише один альтернативний маршрут та вказано на неможливість дістатися до місця проживання іншим маршрутом , довжиною менше як 4,8 км.
У поданому до суду  відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її вимог.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явки уповноважених представників не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з постанови серії ЕНА №4556222 від 22.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Пугачем Я.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, що 22 квітня 2025 року о 12 год. 03 хв. по вул. Шевченка, 70 у м. Лохвиця, водій керуючи вантажним автомобілем DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 ПДР допустима маса руху 10 тон та здійснив рух у зоні дії відповідного знаку, чим порушив пп. «в» п. 8.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Стосовно порушення позивачем пункту п. 8.4.в ПДР України, колегія суддів зазначає наступне.
Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4556222 від 22.05.2025, за твердженням відповідача, відбулось у зв`язку з тим, що 22 квітня 2025 року о 12 год. 03 хв. по вул. Шевченка, 70 у м. Лохвиця, позивачй керуючи вантажним автомобілем DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 ПДР допустима маса руху 10 тон та здійснив рух у зоні дії відповідного знаку, чим порушив пп. «в» п. 8.4 ПДР України .
Згідно п. 8.4 розділу 8 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (зі змінами та доповненнями), дорожні знаки поділяються на певні групи.
Відповідно до підпункту «в» п. 8.4 ПДР законодавцем виділено в окрему групу, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Пунктом 3.3. глави 3 розділу 33 ПДР визначено дорожній знак «Рух вантажних автомобілів заборонено». Вказаний дорожній знак інформує водіїв, про те, що забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.
Згідно приписів цієї ж глави цього ж розділу не поширюється дія знаків, зокрема, 3.1- 3.8, 3.11 (тобто й знаку 3.3) - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зa перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
З наданого відповідачем відеофайлу, зафіксованого на бодікамеру, інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення вбачається, що позивач працівникам поліції надав паспорт громадянина України, водійське посвідчення та пояснив, що проживає та здійснює свою господарську діяльність як ФОП за КВЕД 49.41 (вантажний автомобільний транспорт) в місті Лохвиця по вул. Луценка, 22 і що доїхати до вказаної адреси іншим шляхом неможливо, так як з усіх заїздів до міста встановлені дорожні знаки 3.3 ПДР.
Із паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській області 15.09.1999, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.05.2023 вбачається, що власником автомобіля марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , є   ОСОБА_1 (а.с.12).
Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 , за видом економічної діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний) (а.с.14).
Із Витягу № 64 з реєстру платників єдиного податку, сформованого 17.01.2024, та виданого Головним управлінням ДПС у Полтавській області, Лохвицькою державною податковою інспекцією, податкова адреса (місцезнаходження/ місце проживання) суб`єкта господарювання   ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , за видом економічної діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с.16).
За встановлених обставин, у контексті наведених правових норм, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач вимоги дорожнього знаку 3.3 не порушував, оскільки, такий містить виключення, зокрема, не поширюється на транспортні засоби, що належать громадянам, які проживають у зоні його дії.
Колегія суддів  про те, що маршрут позивача пролягав через все м. Лохвиця та був довжиною 4.8 км, що свідчить про те, що ОСОБА_1  не скористався альтернативними маршрутами до місця проживання  із меншою довжиною, колегія судів не приймає до уваги, оскільки із  наданих відповідачем  картографічних даних (додаток №3) можливо встановити лише місце, де було зупинено позивача працівниками поліції, проте даних місця місцезнаходження/ місце проживання суб`єкта господарювання   ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 вказані картографічні дані не містять.
Отже, аналіз фактичних обставин справи, встановлених у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 122 КУпАП.
Відповідно до вимог частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної постанови та наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.05.2025 по справі № 538/856/25  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  08.07.25.