СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року                                             м. Харків                        Справа № 913/106/25  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Плахов О.В., суддя Россолов В.В. , суддя  Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І., 
за участю представників: 
від позивача – Кемінь В.В. – на підставі довіреності від 26.08.2024 №96; 
від відповідача - не з`явився, 
розглянувши у відритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, м.Сватове Луганської області, (вх.№1387 Л/1) на рішення господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25 (суддя Іванов А.В., ухвалене в м.Харків, дата складення повного тексту – 27.05.2025) 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ,
до відповідача: Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, м.Сватове Луганської області,
про стягнення 602373,32грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, в якому просив суд стягнути з відповідача 602373,32грн., з яких: основний борг в сумі 358742,29грн., пеня в сумі 71472,95грн., 3% річних у сумі 31650,82 грн; інфляційні в сумі 140507,26грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу від 05.11.2021 № 11-1064/21-БО-Т в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.
У відзиві на позовну заяву, поданому до господарського суду Луганської області 01.04.2025 відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність посилаючись на наявність форс-мажорних обставин, спричинених військовою агресією Російської Федерації та тимчасовою окупацією території Сватівської громади, яка офіційно визнана такою з 08.03.2022, та як наслідок, унеможливлення належного виконання договірних зобов`язань.
Вказані обставини є офіційно визнаними листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, як форс-мажорні відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати". 
Також, відповідач зазначав, що у листопаді 2021 – лютому 2022 за договором постачання природного газу № 11-1064/21-БО-Т від 05.11.2021, укладеним з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", поставка природного газу мала місце, однак належним чином оформлені акти приймання-передачі з боку відповідача не підписувалися. Крім того, первинна бухгалтерська документація, в тому числі акти приймання-передачі, облікові документи та підтвердження обсягів спожитого газу, не була евакуйована з тимчасово окупованої території Сватівської міської територіальної громади. У зв`язку із чим, у відповідача відсутня фактична можливість перевірити правильність та обґрунтованість заявленої до стягнення суми заборгованості. 
Крім того, відповідач наголошував, що позивачем не було надано на підтвердження настання збитків внаслідок порушення умов договору, отже стягнення пені, 3% річних та інфляційних створить значне фінансове навантаження для Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, який фінансується виключно з місцевого бюджету, який є обмеженим через окупацію території громади та відсутність надходжень. 
Вказана ситуація, як стверджував відповідач, може спричинити затримки у виплаті заробітної плати працівникам установ, що фінансуються з місцевого бюджету, та порушення встановлених законодавством соціальних гарантій.
Рішенням господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25 позов задоволено повністю; стягнуто з Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг в сумі 358742,29грн., пеню в сумі 71472,95грн., 3% річних в сумі 31650,82грн., інфляційні в сумі 140507,26грн., витрати на судовий збір в сумі 7228,48грн.
Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 11, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 627, 629, 633, 634, 638, 714 Цивільного кодексу України, статі 193 Господарського кодексу України мотивовані тим, що відповідачем не було надано доказів погашення заборгованості за спожитий газ, поставлений на підставі договору у вказаній вище сумі, у зв`язку із чим, нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних у визначених позивачем розмірах є правомірним. 
Відділ культури, молоді та спорту Сватівської міської ради з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим відповідачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради на рішення господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено сторонам у справі строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 13.08.2025 об 14:15 годин.
10.07.2025 позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 8482), в якому просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, рішення господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25 - залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.08.2025 представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, м. Сватове Луганської області , просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Луганської області і від 27.05.2025 у справі №913/106/25.

Враховуючи, що представник позивача з`явився в судове засідання та надав пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а скаржник був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", EIC-код 56Х930000010610Х (надалі – постачальник) та Відділом культури, молоді та спорту Сватівської міської ради, EIC-код 56XS000183Z6Z00А (на далі – споживач) було укладено договір постачання природного газу від 05.11.2021 № 11-1064/21-БО-Т (надалі – договірт.1 а.с. 13-18), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (пункт 1.1. договору).
Відповідно до пункту 1.3. договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.
У відповідності до пункту 2.1. постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року (включно), у кількості 130,0 тис. куб. метрів.
За умовами пункту 2.3. договору підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (надалі – Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.5. договору). 
Підпунктом 3.5.1. договору визначено, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також – акт), підписані уповноваженим представником постачальника (підпункт 3.5.2. договору).
Відповідно до підпункту 3.5.3. договору споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору (підпункт 3.5.4. договору).
Пунктом 3.6. договору передбачено, що звірка фактично використаного обсягу газу за цим договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
В розділі 4 договору сторони погодили ціну природного газу.
Згідно з пунктом 4.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ – 13658,42грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ – 20%, всього з ПДВ – 163,89грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за цим договором становить 16554,00грн. (пункт 4.1. договору).
Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 1793350,00 грн, крім того ПДВ 358670,00грн., разом з ПДВ – 2152020,00грн. (пункт 4.3. договору).
Пунктом 5 договору сторони погодили порядок та умови проведення розрахунків.
У договорі передбачено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4. пункту 3.5. цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду (пункт 5.1. договору).
Оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору.
Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1. цього договору (пункт 5.3 договору).
Пунктом 6.2. договору визначені обов`язки споживача, зокрема, споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
Відповідно до пункту 7.2. договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 13.1. договору даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків – до повного їх виконання. 
Згідно з пунктом 13.3. договору у разі припинення дії цього договору шляхом його розірвання споживач втрачає право до 31 грудня 2022 року включно отримувати природний газ з ресурсу постачальника за ціною, визначеною пунктом 4.1 договору.
На виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем у період:
- листопад 2021 передано природного газу в обсязі 3,50464 тис. куб. м на суму 58015,80 грн. – Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 (акт не підписаний з боку відповідача) (т.1 а.с. 19);
- грудень 2021 передано природного газу в обсязі 12,73200 тис. куб. м на суму 210765,47 грн. – Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021 (акт не підписаний з боку відповідача) (т.1 а.с. 19);;
- січень 2022 передано природного газу в обсязі 16,05504 тис. куб. м на суму 265775,05 грн. – Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 (акт не підписаний з боку відповідача) (т.1 а.с. 20);
- лютий 2022 передано природного газу в обсязі 10,88400 тис. куб. м на суму 180173,68 грн. – Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 (акт не підписаний з боку відповідача) (т.1 а.с. 20);
Відповідач, у порушення умов договору, отриманий природний газ оплатив частково за період з листопад 2021 – 2021 на загальну суму 355987,7 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складала 358742,29грн. за січень 2022 та лютий 2022.
У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем договірних зобов`язань із своєчасної оплати природного газу, позивачем на підставі пункту 7.2 договору було нараховано пеню в сумі 71472,95 грн. за період з 16.03.2022 по 15.09.2022; а відповідно ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 31650,82 грн. за період з 16.03.2022 по 09.03.2025 та інфляційні в сумі 140507,26 грн. за загальний період з квітня 2022 по лютий 2025, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Рішенням господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у даній справі позов задоволено повністю (т.1 а.с. 63-71).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).
У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1-3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір від 05.11.2021 № 11-1064/21-БО-Т є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. 
Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, акти приймання-передачі природного газу за січень 2022 - лютий 2022 відповідачем не підписано (т.1 а.с.19-20).
Разом з тим, обов`язку відповідача, передбаченому підпунктом 3.5.1 пункту 3.5 договору щодо надання постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, завіреної належним чином копії відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ, кореспондує обов`язок постачальника, передбачений підпунктом 3.5.2 пунктом 3.5 договору щодо підготовки та надання споживачу двох примірників акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.
Проте, саме відповідачем як споживачем були порушені вказані умови підпункту 3.5.1 пункту 3.5 договору та не надано позивачу акт надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, тому позивач не виконав свого обов`язку щодо своєчасного складання та надання споживачу відповідних актів приймання-передачі.
Акти приймання-предачі природного газу повинні складатися на підставі, в тому числі даних отриманих від Відповідача до 5 числа, в такий спосіб сторони узгоджують обсяги спожитого газу за відповідний розрахунковий період.
Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. 
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4. пункту 3.5. цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки (пункт 5.1. договору). 
З аналізу умов укладеного між сторонами договору випливає, що у разі недотримання споживачем умов підпункту 3.5.1 пункту 3.5 договору та відсутності належним чином оформленого між сторонами акту приймання-передачі природного газу обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу.

Підпунктом 3.5.4 пункту 3.5 договору визначено, що у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Факт поставки позивачем відповідачу природного газу у листопаді 2021 – лютому 2022 підтверджується інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з EIC-код 56XS000183Z6Z00А в період листопада 2021 по лютий 2022, згідно умов пункту 3.5, підпунку 3.5.4, пункту 5.1, укладеного сторонами договору. 
Відповідно до підпункту 19 пункту 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи – суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 24.12.2019 прийнято постанову №3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України" на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".
Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи (далі – Кодекс ГТС), затвердженим постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015.
Згідно з пукнтом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Оператор газотранспортної системи відповідно до п. 5 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС виконує функції адміністратора інформаційної платформи.
Отже, суб`єкти ринку природного газу користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС. 
Згідно з абз. 1, 2 п. 2 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання інформації про фактичне споживання відповідачем природного газу позивач звернувся до ТОВ "Оператор ГТС України" з запитом від 12.11.2024.
ТОВ "Оператор ГТС України" листом від 22.08.2024 № ТОВВИХ-24-12982 (т.1 а.с. 23-26) надало відповідь на адвокатський запит від 16.08.2024 та повідомило, що обсяг природного газу, використаний споживачем з EIC-код 56XS000183Z6Z00А за період з 22.11.2021 по 28.02.2022 та внесений в алокацію постачальника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (EIC-код 56Х930000010610Х), становить:
– 22.11.2021 по 30.11.2021 у обсязі 3504,64 куб. м; 
– 01.12.2021 по 31.12.2021 у обсязі 12732,00 куб. м; 
– 01.01.2022 по 31.01.2022 у обсязі 16055,04 куб. м;
– 01.02.2022 по 28.02.2022 у обсязі 10884,00 куб. м;
Таким чином, в листі ТОВ "Оператор ГТС України" фактично підтверджено зазначений позивачем у акті приймання-передачі природного газу за лютий 2022 обсяг переданого відповідачу природного газу.
На виконання умов договору відповідач сплатив вартість поставленого природного газу лише частково на загальну суму 355987,71 грн., що підтверджується інформацією про надходження коштів за період з 05.11.2021 по 14.08.2024, наданою АТ "Державний ощадний банк України" від 19.08.2024 № 16/2-09/107708/2024.

Щодо доводів апелянта про ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення лише на підставі односторонніх доказів позивача, колегія суддів зазначає, що вказані обсяги спожитого газу ґрунтуються на офіційних даних з інформаційної платформи Оператора ГТС, а тому не є односторонніми у розумінні закону. Натомість відповідач не надав належних та допустимих доказів спростування обсягів постачання чи сплати за них, а також не виконав свої договірні зобов`язання, зокрема у частині документального оформлення споживання газу.
Таким чином, твердження відповідача є безпідставними, а факт поставки природного газу, його обсяги та вартість підтверджуються належними доказами, передбаченими договором та чинним законодавством.
Розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 358742,29грн., що підтверджується наявними у справі доказами, які є належними та допустимими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за договором № 11-1064/21-БО-Т від 05.11.2021 сумі 358742,29 грн.

Щодо доводів апелянта про наявність форс-мажорних обставин, спричинених військовою агресією Російської Федерації та тимчасовою окупацією території Сватівської громади, яка офіційно визнана такою з 08.03.2022, та як наслідок, унеможливлення належного виконання договірних зобов`язань, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, судова колегія зазначає наступне.
Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України, статті 617 Цивільного кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько - правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
За змістом частини 3 статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з пунктами 10.3, 10.4 укладеного між сторонами договору наявність форс-мажорних обставин підтверджується в порядку встановленому чинним законодавством України.
Сторони повинні негайно повідомити про наявність форс-мажорних обставин та протягом 14 днів підтвердити такі обставини відповідно до законодавства.
Судова колегія зауважує, що матеріали справи не містять, а апелянтом не спростовано, що відповідач не повідомляв позивача (постачальника) про настання форс-мажорних обставин відповідно до умов договору.
Крім того, матеріали справи не містять сертифікату ТПП України щодо настання форс-мажорних обставин за конкретним договором та конкретним контрагентом цього договору.
Наведені обставини правильно установлені місцевим господарським судом, що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 31650,82грн. та інфляційних в сумі 140507,26грн., судова колегія зазначає наступне.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, наданий позивачем, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 31650,82грн. за період з 16.03.2022 по 09.03.2025 та інфляційні в сумі 140507,26грн. за загальний період з квітня 2022 по лютий 2025.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 71472,95грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
Штрафними санкціями відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Як встановлено судом, договором сторонами погоджено сплату за несвоєчасне виконання споживачем оплати за поставлений газ пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пені, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також інфляційні та річні.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що він є арифметично правильним, обґрунтованим, зробленим у відповідності до даних первинних документів та договірних умов.
Отже, обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача є пеня за період з 16.03.2022 по 15.09.2022 в сумі 71472,95грн.

Щодо доводів апелянта про відсутність наданих доказів позивачем завданих йому значних збитків унаслідок порушення зобов`язань за договором постачання природного газу колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, а не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про відсутність доказів завдання Позивачу значних збитків є безпідставними.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу культури, молоді та спорту Сватівської міської ради залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Луганської області від 27.05.2025 у справі №913/106/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

    Повна постанова складена 19.08.2025.

 Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           П.В. Тихий