УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №294/744/24 Головуючий у 1-й інст. РУКАС М. С. 
Номер провадження №33/4805/473/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,- Колосінського Ігоря Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Колосінського Ігоря Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 27.03.2024 року о 13 год 25 хв в селищі Великі Коровинці по вул Терещенка водій ОСОБА_1 керував мотоблоком марки «Зубр», державний номерний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, незв`язна мова. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку запропонованому працівниками поліції, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Колосінський І.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вважає, що з відеозапису долученого до матеріалів справи неможливо встановити хто з чоловіків керував мотоблоком, оскільки під час руху мотоблока вони сиділи поруч на лавці між ручкою управління та причіпом. Окрім того, в письмових поясненнях ОСОБА_1 повідомляв, що мотоблоком керував ОСОБА_2 , однак судом не надано такому доводу оцінки. Також зазначив, що судом першої інстанції не досліджено відеозаписи в повному обсязі. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав під тиском працівників поліції, які повідомили про те, що покаранням за вказане адміністративне правопорушення буде штраф. На його думку, вина ОСОБА_1 матеріалами справи не доведена. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладі охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №664758 від 27.03.2024, вбачається, що ОСОБА_1 о 13 год 25 хв в селищі Великі Коровинці по вул Терещенка керував мотоблоком марки «Зубр», номерний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, незв`язна мова. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку запропонованому працівниками поліції, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2) .
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №664758 від 27.03.2024, підтверджується іншими доказами, а саме: розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.3), розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.4), рапортом інспектора СРППВП №5 Житомирського РУПГУНП (а.с.6), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.7).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. 
Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . 
Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, як із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, крім того, останній сам зазначив, що вживав спиртні напої. ОСОБА_1 був проінформований працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом повідомлення про складання відносно нього адміністративних матеріалів та направлення їх до суду, оскільки вони не приймають рішення про накладення адміністративного стягнення. У подальшому водія ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення та відсторонено від керування транспортним засобом. 
Обставини щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1  транспортним засобом, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.  Сукупність наявних у справі доказів беззаперечно підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі, та не викликає сумнівів у доведеності даного факту. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування мотоблоком марки «Зубр», який належить йому, а тому його письмові пояснення, надані суду першої інстанції, про те, що транспортним засобом керувала інша особа, суд апеляційної інстанції вважає такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги щодо незаконних та провокаційних дій працівників поліції спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20 лютого 2018 року, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04 квітня 2017 року).
Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.
З переглянутого відеозапису судом не встановлено обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми активними діями спонукали або примусили ОСОБА_1 вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У даному випадку дії поліцейських не можна визнати провокативними, оскільки вони не приймають рішення про застосування адміністративного стягнення, про що і було проінформовано водія.
Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст.251 КУпАП. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1   немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Колосінського Ігоря Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич