ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 серпня 2025 року           справа №200/1862/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1862/25 (головуючий суддя у І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.02.2025 за № 057050010287 про відмову в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 XII, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоди роботи з 01.02.2001 по 24.02.2022 в органах державної податкової служби;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести її з пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно поданої заяви від 22.02.2025 та доданих до неї довідок про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця від 23.12.2024 № 133/05-99-10-02-18 та № 134/05-99-10-02-18, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області.
В обгрунтування позову зазначила, що рішення відповідача від 28.02.2025 року за № 057050010287 про відмову позивачу в переведені позивача з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним, оскільки період її безперервної роботи в податкових органах з 01.02.2001 по 24.02.2022 складає 21 рік 0 місяців 23 дні та має зараховуватися до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.
Таким чином, позивач станом на 01.05.2016 працювала на посаді державного службовця, набула більш як 20 років стажу державної служби, досягла пенсійного віку, а отже має право на пенсію за Законом України «Про державну службу».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.02.2025 за № 057050010287 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 XII , Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоди роботи в органах державної податкової служби з 01.02.2001 по 10.01.2004 та з 12.01.2004 по 24.02.2022.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.12.2024 за № 133/05-99-10-02-18 та № 134/05-99-10-02-18, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 900,00 грн.
В задоволення решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Податковий кодекс України визначає правовий статус осіб контролюючих органів та не дає підстави на віднесення до категорій посад державних службовців у відповідності до статті 25 Закону, оскільки регулює умови проходження служби посадових осіб податкової служби зі спеціальними званнями.
Робота на посадах в органах державної податкової служби України, зараховується до стажу державної служби особам, яким не присвоювалися спеціальні звання.
Згідно пункту 17 статті 3 Закону № 899, дія цього закону не поширюється на осіб, яким присвоєно спеціальне звання.
Згідно з записами у трудовій книжці позивача, стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить 01 рік 06 місяців 13 днів (період з 12.06.1996 по 24.03.1998).
До стажу державної служби позивача для визначення права на пенсію згідно Закону № 889 не враховано період її роботи в Державній податковій інспекції, оскільки в цей період позивачу було присвоєно спеціальні звання, що узгоджується з пунктом 17 статті 3 Закону № 899. Зважаючи на викладене, позивач не має права на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно протоколу про призначення пенсії страховий стаж позивача (повний) складає 37 років 3 місяці 24 дні.
22 лютого 2025 року позивач через вебпортал електронних послуг звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви були додані довідки за формою, затвердженою порядком № 622, а саме: довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) від 23.12.2024 № 135/05-99-10-02 (додаток № 5 до порядку № 622); довідка про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.12.2024 № 133/05-99-10-02 (додаток № 4 до порядку № 622); довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 23.12.2024 № 134/05-99-10-02 (додаток № 6 до порядку № 622).
Заява позивача за принципом екстериторіальності була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
За наслідком розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 28 лютого 2025 року № 057050010287 про відмову у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
У вказаному рішенні зазначено, що основним критерієм віднесення періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Періоди роботи заявниці в податкових органах на посадах, на яких були присвоєні спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. На дату набрання чинності Законом № 889-VIII (1 травня 2016 року) стаж на посаді державної служби становить 1 рік 6 місяців 13 днів (період з 12.09.1996 по 24.03.1998). Враховуючи вище викладене, вирішено відмовити ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, які діють з 01.05.2016 закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання, отже період роботи позивача в податкових органах підлягає зарахуванню до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Оцінка суду.
На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З 01.05.2016 набув чинності Закон України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889 (далі – Закон № 889)
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано такими, що втратили чинність Закон України "Про державну службу" , крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з пунктом 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 унормовано, що перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
На підставі пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як визначено статтею статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723) на одержання пенсії державних службовців мають право (…) жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Аналіз зазначених положень свідчить, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 та «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889, а саме:
- досягнення певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та наявність передбаченого законодавством страхового стажу;
- наявність стажу державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку робота на посадах державних службовців; а також наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, Верховним Судом в постановах від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17, від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17, від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17, від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.
Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" пенсійним органом визначена відсутність станом на дату набрання чинності Законом № 889-VIII (01 травня 2016 року) необхідного стажу на посадах державної служби. При цьому, територіальним органом Пенсійного фонду України періоди роботи позивача в податкових органах на посадах, на яких були присвоєні спеціальні звання не були зараховані до стажу позивача на державній службі.
Згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивач:
- 12.09.1996– прийняла присягу державного службовця;
- з 01.02.2001 по 10.01.2004 працювала у Державній податковій інспекції у Будьонівському районі м. Донецька. 01.02.2001 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу»;
- з 12.01.2004 по 21.08.2019 працювала на різних посадах у Державній податковій адміністрації у Донецькій області, Головному управлінні Міндоходів у Донецькій області, Головному управлінні ДФС у Донецькій області. Державній податковій службі у Донецькій області. 19.05.2004 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу». 13.06.2006 присвоєно чергове спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу». 21.07.2008 присвоєно чергове спеціальне звання «Радник податкової служби ІІІ рангу». 22.07.2011 присвоєно чергове спеціальне звання «Радник податкової служби ІІ рангу». 01.06.2013 присвоєно 9 ранг державного службовця п`ятої категорії. 30.12.2013 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІ рангу»;
- з 22.08.2019 по 24.02.2022 працювала на різних посадах у Головному управлінні ДПС у Донецькій області. 22.08.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця. 24.02.2022 припинено державну службу та звільнено за власним бажання у зв`язку з виходом на пенсію з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати, п. 7 ч. 1 ст. 83 «Закону України «Про державну службу».
Ці записи підтверджують трудову діяльність позивача у період з 01.02.2001 по 24.02.2022 в органах державної податкової служби, присвоєння персональних та спеціальних звань, рангів державного службовця.
Відповідно до пункту 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).
Згідно пункту 5 Порядку № 283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
На підставі пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):
- на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України “Про державну службу”, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;
- на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;
- на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-XII від 04.12.1990 (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з приписами ст. 6 Закону № 509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Частиною 5 ст. 15 Закону № 509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону № 509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності). Тобто цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону № 3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Частинами 7, 8 ст. 15 Закону № 509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Законом України від 05.07.2012 № 5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2.
Пунктом 342.4 ст. 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з абз. 1, 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10. 
Аналіз вищезазначених положень свідчать, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Таким чином, позивач відповідає всім необхідним вимогам, визначеним ч. 1 ст. 37 Закону № 3723, пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, тому має право на призначення їй пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1862/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1862/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 07 серпня 2025 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 07 серпня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв