Справа № 127/18766/25
Провадження № 22-ц/801/1717/2025
Категорія: 18
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року	Справа № 127/18766/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний  суд  у  складі колегії  суддів: головуючого судді  Сала Т.Б., суддів:  Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,  секретар  Луцишин О.П.,  розглянувши у  відкритому судовому  засіданні апеляційну   скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2025 року про забезпечення позову, постановлену суддею Шаміною Ю.А., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», Приватне підприємство «Ажіо», про визнання електронних торгів недійсними,
встановив:
17 червня 2025 року ОСОБА_1  подано позовну заяву до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», Приватне підприємство «Ажіо», про визнання електронних торгів недійсними.
Разом з позовною заяву  ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила:
-  вжити заходи  забезпечення позову  шляхом накладення арешту на  майно, а саме  житловий будинок  загальною площею  226,8 кв.м.  та земельну  ділянку з  кадастровим номером  0510100000:03:053:0036, які розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна;
- заборонити  Відділу примусового  виконання рішень  Управління забезпечення  примусового виконання  рішень у  Вінницькій області  Центрального міжрегіонального  управління Міністерства  юстиції (м. Київ)  вчиняти будь-які  дії у  зведеному виконавчому  провадженні №76561586, в тому  числі видавати  акт про  проведений аукціон  відповідно до протоколу №639567 проведення електронного аукціону. 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1  зазначила, що нею заявлено позов про визнання електронних торгів недійсними, а саме визнання недійсними електронних торгів, які відбулися 11 червня 2025 року згідно протоколу №639567 проведення електронного аукціону, лот 576696, предмет продажу Іпотека житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 226,8 кв.м. та земельної ділянки 0,05 га,  кадастровий номер 0510100000:03:053:0036, які знаходяться за адресою:  АДРЕСА_1 , проданого за ціною 3 596 760 грн, переможець торгів  ОСОБА_2 . Вказане майно виставлялось на реалізацію в ДП «Сетам» та вже сформовано протокол №639567 проведення електронного аукціону (торгів) та визначено переможця аукціона (торгів)  ОСОБА_2  за ціною продажу 3596760,00 грн, тому є достатні підстави  вважати, що вказаний  житловий будинок  та земельна  ділянка будуть  переоформлені на  ОСОБА_2 , який в подальшому зможе  продати його  наступному покупцю. На даний час стан аукціону - складання акту  про проведений  електронний аукціон,  який є  документом,  що підтверджує  виникнення права  власності на  придбане майно. Таким чином заявниця вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, якщо воно буде на користь позивача, та істотно ускладнить відновлення її порушених прав.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2025 року заяву адвоката Галіза Ю.О., подану в інтересах   ОСОБА_1 , про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 226,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер 0510100000:03:053:0036, площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видавати акт про проведений електронний аукціон (торги) щодо реалізації нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 226,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:053:0036, площею 0,05 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ТОВ «ФК «Форінт» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову відмовити.
У скарзі зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб, тоді як на дату подання заяви про забезпечення позову власником майна є позивач, що свідчить про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Суд не врахував, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, а накладення арешту на майно позивача перешкоджає виконанню рішення суду. На день подання заяви процедура електронних торгів щодо об`єкта нерухомості організатором торгів ДП «Сетам» не була завершена та наразі не закінчена, рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 перебуває в процесі виконання на стадії реалізації арештованого майна на електронних торгах. Заборона відповідачам та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на оформлення результатів торгів, складання, підписання, надсилання протоколів та актів про торги може бути застосована у спорі про визнання права власності на арештоване майно або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту, оскільки носять характер зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:  накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;  забороною вчиняти певні дії; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до частини третьої цієї статті,  заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову у цій справі суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.
Суд не врахував, що відповідно до статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту лише щодо майна, яке належить відповідачеві.
Як встановив суд першої інстанції, 11 червня 2025 року було проведено електронний аукціон (торги) по реалізації спірного нерухомого майна із визначенням переможцем торгів ОСОБА_2 , що оформлено протоколом №639567 проведення електронного аукціону (торгів). При проведенні переможцем торгів повного розрахунку за придбане майно та надання виконавцю відповідних доказів щодо цього, останній має можливість зняти арешт із спірного майна, видати акт про проведення електронних торгів, що дасть можливість особі оформити право власності на майно.
Встановлені судом першої інстанції обставини та доводи позивача свідчать про те, що спірне майно (предмет іпотеки) – житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 226,8 кв.м. та земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером 0510100000:03:053:0036, які знаходяться по АДРЕСА_1 , на момент вирішення судом першої інстанції питання про забезпечення позову перебувало у власності позивача ОСОБА_1 ..
Тому суд помилково дійшов висновку про наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення позову у цій справі як накладення арешту на майно.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20, на яку посилається заявник в апеляційній скарзі.
Також суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву в частині заборони  Відділу примусового  виконання рішень  Управління забезпечення  примусового виконання  рішень у  Вінницькій області  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видавати акт про проведений електронний аукціон (торги) щодо реалізації нерухомого майна. 
Реалізація (продаж) арештованого майна через аукціон обов`язково включає в себе складання акту про проведений аукціон.
Тлумачення пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України, з урахуванням принципу розумності та «методу чесного читання», свідчить, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо особою на час звернення з заявою про забезпечення позову подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (у тому числі, й у разі, коли заяву про забезпечення позову подано разом з позовною заявою) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року в справі №334/9179/21 (провадження №61-7643св22)).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 (провадження № 61-158сво21) зазначено, що «у статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову. Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно. […] суди попередніх інстанцій обґрунтовано, застосовуючи пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України, задовольнили заяву про забезпечення позову у спосіб зупинення продажу арештованого майна (земельної ділянки), оскільки позивач подав позов про визнання права власності на виставлене на продаж арештоване майно. Саме для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна. Дія наведеної норми процесуального права насамперед направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі».
У даній справі ОСОБА_1 заявила вимоги про визнання недійсними електронних торгів, які відбулися 11 червня 2025 року згідно протоколу №639567 проведення електронного аукціону, а відтак правових підстав забезпечувати позов у такій формі в суду першої інстанції не було.
У п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України зазначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції про задоволення (часткове) заяви позивача про забезпечення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог такої заяви позивача.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2025 року скасувати, постановити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній цивільній справі – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 серпня 2025 року.

Головуючий  Т.Б. Сало

Судді Л.О. Голота

І.В. Міхасішин